7° 3 
jemfört båda sina arter med en Phalena. Orden »subtestaceæ» 
eller »fusco-testaceæ» kunna icke utan starkt valdforande af dessa 
ords betydelse i Linnéansk mening lämpas pa Pr. bipunctata, 
äfven om vingarne äro än sa smycket afslipade, hvaremot de 
äro fullt tillämpliga på var art. Oaktadt de inkast, som var högt 
aktade vin M'LACHLAN gjort mot var uttalade asigt 1 denna del, 
måste vi dock ännu vidhålla densamma. * 
1 Sedan ofvan staende var nedskrifvet och för tryckning satt, har D:r Ha- 
GENS uppsats i Stett. Ent. Zeit. för innevarande ar pag. 97—-106: »Ueber 
die Bestimmung der von Linné beschriebenen Arten der Gattung Phryganea» 
kommit oss till handa, deri D:r H. anför ätskilligt emot var i The Lin. Ent. 
Journ. framstälda äsigt angående LINNEs hr. striata. Oaktadt den djupa 
aktning, som vi hysa för D:r HAGEN, säsom varande en auktoritet inom neurop- 
terologien, hafva ej de nya skäl, som han nu framlagt för identiteten af Lin- 
NÉS och hans Ar. striata, i det ringaste rubbat var förut och senast har ofvan 
uttalade asigt. Tvärt om har den genom den förnyade granskningen ytterligare 
stadgats och vi våga tro, att hvar och en, som utan förut fattad mening öfvervä- 
ger de skäl, som vi framlagt, skall finna att LINNEs beskrifning icke utan 
väldförande af hans ord kan tydas på någon annan art än Neuronia ruficrus 
AUCT. — D:r HAGEN anmärker rörande det i LINNÉS samling varande exem- 
plaret af Phr. striata, hvilket M’LACHLAN upplyst vara en © af HAGENS art 
med afslipade vingar, att detta icke kan med -visshet antagas härröra fran 
LINNÉ, alldenstund namnet är i dennes eget exemplar af Syst. Nature ej 
understruket med bläck utan med blyerts, och att man endast med full visshet 
vet, att de exemplar i samlingen, hvilka i nämda exemplar af Syst. Nat. blif- 
vit betecknade med bläck, härröra fran LINNE. Det i LINNÉS samling numera 
befintliga exemplar af Phr. striata HAG., hvilket således kan vara ditsatt se- 
dan samlingen kommit i sin engelske egares hand, säsom med visshet skett 
hvad andra arter beträffar, far säledes icke äberopas säsom grund eller stöd för 
någon tolkning af LINNEs beskrifning, så vida det visar sig, att denna ej der- 
med 6fverensstimmer, till följd hvaraf också det stöd M’LACHAN sökt häri för 
sitt inkast mot var äsigt helt och hället bortfaller. — D:r HAGEN söker stöd 
för sin mening deri, att LINNE i Acta Upsal. 1737. p. 27. n:o 2 sagt om sin 
Phr. striata; »antennis longitudine a/arum». Detta hans yttrande ansåg jag ej 
nödvändigt att i min förra uppsats upptaga till skärskädande, af skäl, som fram- 
gär af hvad jag nu kommer att om detta yttrande nämna. Det är sant, säsom 
D:r H. visar, att denna bestämning fullkomligt lämpar sig till hans art, sa att 
allt ordande vidare vore onödigt; men kan man med ringaste skäl till sanno- 
likhet föreställa sig, att LINNE skulle hafva utbytt denna bestämning i sin se- 
nare utkomna Fauna Suecica mot orden: »antennis longitudine corporis», der- 
est han funnit, att den i Act. Ups. redan intagna vore den räfa?2 Man kan 
väl icke päbörda en samvetsgrann förf. det grofva fel, att han i en senare 
skrift ändrar en riktig uppgift i äldre skrift mot en uppenbart oriktig? Så vidt 
detta ej är tillständigt — och detta våga åtminstone icke vi göra — så måste 
