BIDRAG TILL SKANDINAVIENS 
FJARILSFAUNA 
AF 
K. FR. THEDENIUS. 
Anda intill senare tider var Linnés Fauna Suecica, ed. II. 
af ar 1761, den enda vägledning, som fans i vart land, till 
kännedomen om de svenska fjärilarne och deras utbredning. En 
hjälpreda i detta hänseende egde man visserligen i Riksmusei en- 
tomologiska afdelning, hvilken genom intendenternas outtröttliga 
nit innehöll, så vidt möjligt var, en fullständig och systematiskt 
ordnad samling af Sveriges Lepidoptera, men denna samling kunde 
naturligtvis vara tillgänglig endast för den, som vistades i hufvud- 
staden. Wallengrens arbeten öfver Skandinaviens fjärilar hafva 
derför fylt ett länge och djupt kändt behof, och hans skrifter 
hafva ganska säkert i hög grad bidragit till att öka hågen för 
fjärilarnes 'eftersökande och studerande. 
Men hvad som skrefs i går är redan 1 dag gammalt eller 
ofullständigt inom naturvetenskapernas rike. Det behöfver full- 
stindigas. Här, såsom alltid, finner den, som söker. De snabba 
och försigtiga fjärilarne äro just icke lätta att fånga, men »trä 
gen vinner». Deras ungdomar, larverna, döljas ofta af en »skyd- 
dande likhet». Detta oaktadt finner man nästan hvarje dag, som 
man egnar Fauna sin tjänst, något intressant i fjärilsväg. Hon 
belönar alltid frikostigt den trogne och nitiske tjenaren. 
Med afseende på fjärilarnes geografiska utbredning kan man 
nu gå ut från de uppgifter, som äro meddelade i Wallengrens 
arbeten. Vi hafva endast att göra tillägg och möjligen behöf- 
liga rättelser. Sådana skola inregistreras, — ett lämpligt göro- 
mål för en samlande entomolog. Det är alltid af intresse att få 
kännedom om hvad vårt land kan frambringa. Vi hafva mycket 
att söka och finna, och det finnes väl knapt någon angenämare 
