151 
4 (1). Membranens nerver utgäende frän sjelfva basal-randen. Antennernas 
första led tjock, prismatisk, den tredje längre an den andra och sam- 
mantryckt ätminstone i spetsen. Pronotum och scutellbas kölade, 
den senare gropig. — ATRACTUS. 
VERLUSIA SPIN. 
1. V. qvadrata Fasr.: grågul till ockrabrun, svartpunk- 
terad; undertill jämte ben och pronoti sidokanter blek, dessa ut- 
dragna i en trubbig vinkel just ofvanför basen, vinkeln försedd 
med kort spets; antennernas andra och tredje leder roströda, 
sista leden mörk; den utvidgade abdomens sidovinkel i spetsen 
afrundad; honans sista genitalsegment tvaklufvet. 11 mm. |. 
FarL., H. Sv. 36, 1 (Coreus). Verlusia rhombea STÄL, 
Ofvers. Vet. Ak. Förh. 1862, 204, 1 (nec Linn.). SAHLB., Mon. 
35» I. 
Sällsynt i Augusti; Sverige: Öland, Gotland, Blekinge, 
Öster- och Vestergötland, Södermanland, Stockholm; i Finland 
funnen för länge sedan 1 blott ett exemplar i Åbo-trakten. 
SYROMASTES LATR. 
1. S. marginatus LiNN.: gulbrun eller gråaktigt rostbrun, 
brunpunkterad och något tvärskrynklig, connexivum mycket ut- 
draget med rundade sidor och en blek rund fläck på hvarje seg- 
ment; abdomens rygg rostgul med svart bas; undertill äfven med 
en blek rund fläck på sidan af hvarje ventralsegment; antenner- 
nas andra och tredje leder ljust roströda, den fjerde, utom i 
basen, svartbrun; pronotum baktill starkt utvidgad och dess sidor 
derstädes bredt vinklade. 12—14 mm. |. 
TACK els Svan 311 ote (Careus).i--SAHLE. sn Mon, 37078. 
STAU. C.°204,> 7 
Här och der om höst och var i Sverige: Skâne—Oland 
—Bohuslän—Angermanland; Norge: södra Norge, Odalen i Solör; 
Finland: Aland—sédra Osterbotten—norra och ryska Karelen. 
ATRACTUS STEIN. 
1. A. Dalmani Schirı.: ofvan mörkbrun, undertill brun- 
gra, brunfläckig; antenner ljusare, den sammantryckta spetsen af 
