180 
nytte det Navn, hvorunder Arten allerförst er bleven indfört i 
Videnskaben (jeg antager saaledes, at de Herrer Forfattere, der 
nu titulere alle dem for »Prioritets-Fanatikere« etc., der söge at 
gjenindfüre de ældste Navne, neppe vilde synes videre om at se 
de af dem selv ny beskrevne og benævnte Arter figurere 1 Vi- 
denskabens Annaler under andre og senere givne Navne end 
deres egne), saa skjönner jeg ikke, paa hvad anden Maade man 
skal vente at kunne undgaa Vilkaarlighed eller opnaa nogen Enig- 
hed i Principerne for Nomenklaturen; thi derved at Enhver for 
sig holder fast paa de Navne, som han nu engang har vænnet sig 
til at bruge, kommer man aldrig videre end til den fulstændig- 
ste Vilkaarlighed. 
Man faar i Virkeligheden se og hore ganske besynderlig 
urimelige Indvendinger mod Prioritetsrettens Gjennemförelse. Naar 
f. Ex. NÖRDLINGER (Lebensweise von Forstkerfen, 1880, p. III 
—IV) i denne Anledning siger: »Also z. B. wenn vielleicht der 
Pfahlbauer zur Büche Eiche, zur Eiche Büche sagte, weil in je- 
ner Zeit noch keine präzisen Begriffe bestanden und beide Na- 
men eben Bauhölzer bezeichneten, sollen wir unsre allgemein 
anerkannten Bezeichnungen umstürzen und die Sprache verlassen, 
wie sie SCHILLER und GOETHE verstanden» (!), saa maa dog 
dette kaldes en mærkværdig Logik: hvad der her ene og alene 
handles om, er jo Indförelsen af en stabil videnskabelig Nomen- 
klatur efter det först af LINNÉ oprettede Binominalsystem, -— og 
hvad der end maatte lykkes at bringe for Dagen angaaende Pæ- 
leboerne og deres Liv og Levnet, saa turde det dog vel ansees 
for temmelig givet, at de ıkke har haft nogen Befatning med den 
Linne’iske Nomenklatur! Forövrigt skal det villigen indrömmes, 
at den konsekvente Gjennemförelse af Prioritetsretten vil 1 mange 
Tilfælde medföre Ubekvemmeligheder og Vanskeligheder; men 
naar den nysnævnte Forfatter videre indvender mod samme: 
»Als ob man nicht über das höhere Alter des einen oder an- 
dern Namens in Ewigkeit streiten könnte» etc., da ville dog de 
Tilfælde, hvori et givet Navns Alder ikke med Nöiagtighed lader 
sig udfinde, vistnok vere i betydelig Minoritet ligeoverfor alle de - 
Vanskeligheder og Vilkaarligheder, der nödvendigvis maa opstaa, 
naar man aldeles forkaster Prioritetsprincipet og Enhver blandt 
de forhaandenværende Navne udvælger efter eget Godtykke det, 
