191 
spirande växterna. Hanarne deremot sitta pä bladen, hvarifrän 
de emellanät göra sma utflygter för att i munter lek svänga om 
med hvarandra. Denna fröjd varar dock icke länge, ty kort 
efter fortplantningen sluta de sina dagar. Honornas lifstid varar 
äter nägot längre, nämligen till dess de afsatt sina ägg. Säsom 
jag förut antydt, afsätta dessa flughonor utan tvifvel sina ägg äf- 
ven pä andra växters rötter än rättikornas, och detta mitt anta- 
- 
gande mäste ju vara fullt berättigadt, da det ar med säkerhet 
bekant, att den 1 fräga varande flugarten förekommer i trakter, 
der rättikan icke odlas. Men da jag nu riktat min uppmärk- 
samhet endast pa de förödelser, som rättikeflugan anställer pa 
denna kulturväxt, så lemnar jag för tillfället derhän, huruvida 
hon under sitt larvstadium kan vara skadlig äfven för andra väx- 
ter. Den befruktade honan lägger sina ägg nära rotknuten af 
rättikan, och det dröjer sedan icke länge, förrän larverna utveckla 
sig och äta eller, rättare sagdt, liksom slicka sig in i den an- 
svälda roten, 1 hvilken de till en början ästadkomma ett oform- 
ligt sar, men sedermera tämligen regelbundna gängar, som dels 
löpa ytligt, dels nagorlunda djupt in i den köttiga rotmassan. 
Fran dessa sar och gângar utsipprar hela tiden en stinkande 
vätska och det dröjer sedan icke länge förrän svampbild- 
ning och röta inställa sig. Rättikor, hvilka, såsom icke säl- 
lan dr fallet, hemsökas af en mängd dylika larver, varda icke 
användbara säsom menniskoföda. Jag har under sistlidne torra 
sommar sett exempel pä, att en hel plantering af denna rotfrukt 
gätt nära nog alldeles förlorad genom de härjningar, som rät- 
tikeflugans larver förorsakat. 
Enligt mina iakttagelser, har rättikeflugan arligen tvä genera- 
tioner, Den sista af dessa, som först senare pa sommaren kom- 
mer till utveckling, ger upphof at varafveln, i det att pupporna 
efter den samma, såsom vi förut antydt, öfvervintra. Sadan är, 
enligt min pa egna iakttagelser stödda uppfattning, denna flug- 
arts utveckling och lefnadssätt, och, fastän jag icke kan beräkna 
omfattningen af den skada, som hon under för hennes existens 
gynsamma yttre förhällanden kan förorsaka, sa tror jag dock, 
att hvarje trädgärdsodlare bör egna henne en större uppmärk- 
samhet an hvad hittills skett. 
ee 
