86 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1881. 
benen gula, framlår i midten ofta bruna; hemielytra mörkt tegel- 
gula eller brungula, matta, i spetsen vanligen brunaktiga, mem- 
branen oftast afkortad, brunaktig. 4—5 mm. |. 
SaHLB., Mon. 64, 16. Bom., Öfv. Vet. Ak. Förh. 1852, 
55, 9 (Pachymerus). STÅL, 1. c. 216, 2 (Megalonotus). THOMS., 
l. c. 190, 24 (Megalonotus). 
Sällsynt, enligt J. SAHLBERG, pa sandmarker under nedfallna 
löf och mellan rötterna af Calluna. Sverige: Skäne, Öland, 
Smäland, Wärmland, Stockholm; Finland: Egentliga Finland 
(icke i skärgärden), Satakunta, Nyland, finska och ryska Karelen, 
Österbotten. 
3. Rh. chiragra FABR.: svart, matt, med ‘kort gråaktig 
pubescens och länga svarta här; hemielytra bruna, brunpunk- 
terade med ett svart streck baktill, membran rökigt svart med 
nerverna bredt hvita mot basen; antennernas andra led eller an- 
dra och tredje leder, lärringar, baklär vid basen eller utöfver 
midten samt tibier rödgula, dessa i spetsen oftast svarta; äfven 
tarserna stundom rödgulaktiga. 5—6 mm. 1. 
FAT ry, H. Sv. 58, 16 (Lygaeus). SAHLB., Mon. 63, 15 
(Rhyparochromus). STAL, 1. c. 216, 1 (Megalonotus). THOMS., 
l. c. 190, 22 (Megalonotus). Rhyparochromus (Megalonotus) 
sabulicola THoms., 1. c. 190, 23 (= varietet med ljusare anten- 
ner och ben). 
Tämligen sällsynt, hufvudsakligen pa sandmarker. Sverige: 
Skäne, Öland, Gotland, Blekinge, Smäland, Stockholm, södra 
Lappmarken; södra Finland: Aland, Åbo, Nyland, Karelen, 
nordligast 1 Parikkala, enligt J. SAHLBERG. Varieteten med äf- 
ven tredje antennleden och tibierna helt och hället rödgula (= 
sabulicola THoms.) endast i Skane, THOMSON. 
PTEROTMETUSAge#S. 
1. Pt. staphylinoides Burm.: svart, något metallglänsande, 
glatt, hemielytra roströda, vanligen starkt förkortade med ett litet 
hvitaktigt membran-rudiment, sällan fullt utbildade med hvitaktig 
i midten rökig membran; lärringar gula. 5—5'/, mm. l. 
STAL 1: €: (218; 1211, T'HOMS:, Lens, RN 2 loccomienis 
brachypterus Bon., Vet. Ak. Handl. 185, p. 105. 
