REUTER: FINLANDS OCH SKAND:S HEMIPT.-HETEROPT. 89 
2. P. trichopterus THoms.: lik föregående, men mindre 
och smalare, pronotum knapt transverselt, foga smalare 1 spetsen 
än vid basen, längre svarthärig med mörkare basalfläckar, 1 mid- 
ten nästan glatt; hemielytra mörkare, längre och tätare svart- 
håriga, med mörkare färgad teckning och mycket kort, svart- 
aktig, i spetsen hvitaktig membran; antennernas andra led i mid- 
ten rödaktig; ben mörka. 2°/,—3 mm. |. 
Tuoms., Op. ent., p. 339 (Lygaeus). 
På sandmarker; funnen endast på Öland af THOMSON. För- 
tjenar närmare undersökas, då den måhända blott är en kort- 
vingad, starkare hårig form af föregående. 
PLINTHISUS "EIER. 
1. Pl. pusillus ScHorz.: svart, ofvan glänsande, med yt- 
terst fin gulaktig pubescens, starkt punkterad, med pronotum 
svagt transverselt eller nästan qvadratiskt med nästan rät fram- 
rand, fint och tätt, vid basen nägot starkare punkteradt; hemie- 
lytra brunsvarta (FS) eller kastaniebruna (9), snedt afkortade, sa 
att sista och hälften af näst sista dorsalsegmentet blifva obe- 
täckta, ytterst sällan fullt utvecklade, dä pronotum äfven är na- 
got bredare; antennernas bas och benen rostfärgade; framlår med 
en tand; framtibier raka. 1°/,—2'/, mm. |. 
STÅL, l.c. 217,1. THOMS., I. c. 186, 12. Rhyparochromus 
coleoptratus SAHLB., Mon. 60, 10. Pachymerus id. Bou., Öfv. 
Vet. Ak. Förh. 1852, 55, 8. Forma macroptera: Plinthisus 
latus REUT., Not. F. Fl. Fenn. XI, 320, ı.' 
Under lafvar och mossa pa berghällar och vid trädrötter har 
och der. Skall enligt F. SAHLBERG anträffas äfven i myrstackar. 
Sverige: Skåne, Öland, Småland, Södermanland och Stockholm; 
Finland: Åbo, Satakunta, Nyland, Karelen, södra Österbotten. 
2. Pt. brevipennis LATR.: svart, glänsande, glatt, anten- 
nernas två första leder, lårens bas och spets, knän, tibier och 
! I sin nyligen utgifna Enum. Hem. Gymn. Fenn. p. 29 synes J. SAHL- 
BERG tveka att antaga denna såsom längvingad form till P/. pusillus, da den 
skulle »visa ganska betydliga afvikelser, som äro svåra att förklara endast så- 
som en följd af dimorphism». Nämnas bör att dessa afvikelser äro alldeles 
analoga med dem, som förefinnas hos andra dimorpha Plinthisus-arter och att 
hemielytras ljusare färg beror derpå att exemplaret är en hona. 
