124 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1881. 
sie ist wie manche andere aus der Gruppe »Lepid. saxicole» in 
die der »Lepid. paludicole» übergegangen (vgl. SPEYER: Geogr. 
Verbr. d. Schm., I. p. 55). Ueberhaupt stehen in den arktischen 
Gegenden immer die Moore oben an und bieten daselbst überall 
die ergiebigsten Fangplätze. 
Kristiania im März 1881. 
SKANDINAVIENS MED ÖGONLOCK FÖRSEDDA 
TINEIDER (TINEÆ OPERCULATÆ) 
AF 
H. D. J. WALLENGREN. 
Denna stora afdelning af Tineidernas familj utmärkes frân alla 
öfriga till samma familj hörande derigenom att antennernas bas- 
led är utvidgad till ett lock, hvarmed ögonen betäckas, dä an- 
tennerna under hvilan läggas ät sidorna. Bäda könen äro be- 
vingade och framvingarne sakna radialfält samt subdorsalnerv, 
hvilken senare blott antydes genom ett vingveck. 
Hit hora de minsta bland alla fjärilar och de dro i rörelse 
blott under skymningen och natten eller dä moln, isynnerhet 
regnmoln, betäcka solen om dagen. Största delen af Nepticulina 
far man dock aldrig se 1 det fria, utan de kunna endast erhällas 
genom kläckning, hvilken lıkväl tämligen lätt lyckas. Larverna 
lefva minerande inuti växternas blad. Om sädana angripna blad 
insamlas och packas ofvanpa hvarandra i ett glas, sa att fuktig- 
heten derigenom bibehälles, felslär sällan kläckningen. 
De skandinaviska arterna tillhöra följande grupper och slägten: 
I:o Maxillarpalper långa, fyrledade; hufvudet med uppstäende hår eller 
fjäll; labialpalper hängande; framvingarnes dorsalnerv med enkel bas. 
(Palpi maxillares elongati, 4-articulati; caput pilis 1. squamulis erectis 
ornatum, palpi labiales penduli,; costa dorsalis al, ant. basi simplici). 
Nepticulina. 
