LAMPA: OM HVITAXFLYET. 65 
Carex o. a. samt förtära deras märg och unga ax. Härtill vill 
jag foga endast den anmärkningen, att H. Oculea F. antagligen 
icke är densamma som Espers Didyma, utan sannolikt LINNÉS 
Oculea i Faun. Suecica, hvilken sedermera, af okänd anledning, 
uti Syst. Nat. XII blifvit omdöpt till Victitans. 
Af det ofvan anförda framgår således, att larven till Hadena 
(Noctua) Secalis skulle lefva på flera gräsarter, exempelvis råg, 
hvete, värsäd (se BIERKANDERS uppsats p. 291 och DAHLBOMS. 
p. 207), timotej, m. fl., samt dessutom pä halfgräs (Carices). 
Det är visserligen en känd sak, att en del fjarillarver hålla till 
godo med växter af flera slag, äfven sådana, som tillhöra vidt 
skiljda växtfamiljer; men detta torde i de flesta fall ske endast, 
då de sakna tillgång på det af naturen åt dem bestämda närings- 
medlet. Hvad särskildt den fjärillarv beträffar, som utgör ämnet 
för denna uppsats, så anser jag rågen vara den honom anvisade 
näringsväxten, och att dess uppträdande på andra gräsarter — om 
icke endast tillfälligtvis — tarfvar säkrare bevis, än de hittills 
föreliggande. j 
Jag bör kanske här främlägga ett par omständigheter, hvilka 
föranleda till detta antagande. Fjärilen utkläckes visserligen hos 
oss redan i slutet af juli, dock äfven något senare, eller i början 
af augusti; men honorna lägga ej sina ägg genast efter sin fram- 
komst, utan uppskjuta sannolikt därmed, tills rågen i senare hälf- 
ten af sistnämda månad blifvit sådd. Vid äggens utkläckning har 
råggbrodden skjutit upp ur jorden och är färdig att lemna riklig 
näring åt de späda larverna. Om äggen läggas på de nyss upp- 
komna rågbladen eller å andra föremål, som finnas på åkern, är 
ännu icke iakttaget; det förstnämda är dock sannolikast. 
Hvetet sås vanligen något senare än rågen och uppkommer 
icke så snart, samt lemnar ej på långt när så godt skydd mot 
vinterkylan åt de späda larverna som denne, emedan dess brodd 
under hösten icke, eller blott obetydligt grenar ut sig. I följd 
häraf, äfvensom genom en något senare utveckling på våren, in- 
träffar hvetets strågång och axning, först sedan larverna under 
vanliga förhållanden nedkrupit i jorden. Värsäden går 1 strå 
ännu senare och kan naturligtvis icke lemna dem någon föda 
under vintern, hvarför det synes mig ännu mindre sannolikt, att 
ifrågavarande larver äfven skola angripa korn, vårhvete eller hafre, 
