68 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1886. 
till undvikande af att så råg nära intill en åker, som samma år 
burit detta sädesslag. Uti »Handbok för svenska jordbruket» af 
J. ARRHENIUS, del. 2, p. 109 omnämnes äfven »hvitaxmottet», 
och författaren föreskrifver såsom medel mot detsamma: »att all 
jord, på hvilken hvitaxlarven härjat, bör före vintern djupt plog- 
vändas, samt följande vår, så fort åkern reder sig, flitigt köras, 
pa det att puppan — innan fjärilen hinner utveckla sig — matte 
utsättas för alla de vexlingar i väderleken, som under denna 
årstiden vanligen inträffa, och dymedelst tillintetgöras». Dessa 
råd och föreskrifter äro visserligen utmärkta och efterföljansvärda 
vid alla tillfällen, då de kunna tillämpas; men mot hvitaxmasken 
lära de dock blifva af en föga direkt verkan, såvida BIERKAN- 
DERS iakttagelser om dennes lifsvilkor och lefnadssätt äro riktiga. 
À de aldra flesta jordegendomar torde numera vexel- eller koppel- 
bruk vara införda och vid sådana plöjer man ej gerna upp råg- 
fälten, utan lägger igen dem medelst insåning af gräsfrö. En 
höstplöjning à rägäkrarne skulle sannolikt verksamt bidraga till 
de små larvernas undergång, om den egde rum samma höst rågen 
blifvit sådd, men antagligen icke motsvara sitt ändamål att skada 
hvitaxflyet, ifall den företages först sedan säden blifvit inbergad; 
ty då torde i jorden icke finnas några puppor att förstöra. ; 
Att en lämplig växtföljd, i förening med en omsorgsfull 
brukning af jorden, skall kraftigt motverka skadeinsekternas öf- 
verhandtagande, eller åtminstone betydligt nedsätta de förluster, 
som genom dem pläga uppkomma, det kan icke motsägas, och 
erfarenheten har äfven visat, att de flesta — om ej alla — in- 
sekthärjningar uppstå just på sådana ställen, där växtligheten 
blifvit försvagad genom dålig skötsel, olämplig jordmån, oriktig 
växtföljd eller andra missgynnande omständigheter. Den af Ro- 
LANDER omnämda härjningen i Dalarne torde härigenom finna sin 
bästa förklaring. Att utsädets betning uti terpentinhaltigt eller 
något annat starkt luktande ämne, äfvensom inblandning af gran- 
ris uti gödseln, kunna medföra god verkan äfven mot hvitaxmasken, 
är högst sannolikt, och borde detta försökas. Vidlyftigare ordande 
om botemedel är dock icke ändamålet med denna uppsats; ty den 
upplyste och omtänksamme jordbrukaren blir själf sin bäste råd- 
gifvare i den saken, sedan han erhållit en klar uppfattning af det 
ondas natur och beskaffenhet. Har jag i någon mån bidragit till 
