108 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1886. 
Kroppen är nedtryckt, oval; hufvudetafsatt från den öfriga krop- 
pen, som är osegmenterad, men visar ofvan en svag konvex, oregel- 
bundet sexsidig, baktill afrundad ryggsköld, nående bakom krop- 
pens midt och starkare chitiniserad än bakkroppen. Chitinet är 
tätt vågformigt, på längden eller tvären strieradt, samt genom- 
sättes af en mängd porer, som äro glesare på ryggskölden än bakom 
densamma och på undre sidan; i dessa porers kanaler anläggas bor- 
sten, som dock endast mot kroppskanterna och på extremiteterna 
voro utvecklade. Förutom på ryggskölden är chitinet starkt ut- 
veckladt på extremiteternas leder, isynnerhet coxæ, samt på 
hufvudet. | 
Hufvudet är oregelbundet pentagonalt, med vagformigt böjda 
bakre sidokanter, till hälften insänkt under ryggskölden, hvars 
framkant visar en grund inskärning af hufvudets bredd, begränsad 
på sidorna af spetsigt framskjutande hörn. 
Från hufvudets främre sidovinklar utgå de såsom käkpalper 
hos det fullvuxna djuret beskrifna organen. De äro 3-ledade; 
basaldelen, liten och rundad, är infogad i de nämda sidohörnen 
af hufvudet; de båda yttre lederna äro nedtryckta med nästan 
rak inre, konvex yttre kant, 2:dra leden är större än 3:dje, utåt 
jämnbred, men afsmalnande mot I:a leden, 3:dje leden är jämn- 
bred med afrundad spets, på hvars undre sida visar sig en run- 
dad fördjupning och en liten ur denna framskjutande borstbesatt 
papill. Sträckta framåt äro palperna af samma längd som ma- 
xillerna. På grund af hufvudets bredd framtill synas de här ej 
hafva samma funktion som hos andra Ixodider nämligen att 
kunna skidformigt läggas intill och omsluta proboscis; deras inre 
kant saknar också en rännformig fördjupning. 
Maxiller. Dessa, som utgå fran bred bas, bilda tillsammans 
en framåt sträckt klubblik proboscis af hufvudets längd, som i 
yttre kanterna visar en rad starka bakåt riktade tänder och innan- 
för dessa på undre sidan 3 (mot spetsen 4) alternerande rader, 
mot midtlinien i storlek aftagande taggar på hvarje halfva. Basal- 
delarnes yttre kanter gränsa intill palpernas basaldel; deras bakre 
kanter förenas i midten under en framåt riktad trubbig vinkel. 
Käkantennerna (= mandiblerna) (fig. 3) äro långa och 
smala, nedtryckta; de sträcka sig fran proboscis’ och hufvudets. 
öfre sida bakåt under ryggskölden ända till midtlinien mellan 
