152 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1886. 
den högnordiska fjärilen; endast enstaka exemplar af Colzas paleno 
och Argynnis pales (v. Arsilache) visade sig här. Men på små 
obetydliga mossar i Juttamossens närhet sökte jag aldrig under 
Futtas flygtid denna fjäril förgäfves. Den vidsträckta myren lig- 
ger högre öfver vattenytan än Juttamossen och är för öfrigt både 
betydligt sankare och gräsfattigare än denna senare. Det tyckes 
sålunda som om den i fråga varande fjärilen härstädes skulle 
uteslutande vara inskränkt till Juttamossen och till mossar i 
dess närmaste omgifning. 
Fjärilens egendomliga sätt att, i likhet med flera af sina 
samslägtingar, gerna hvila sig på trädstammar har kommit mån- 
gen att tro, det larven skulle lefva af lafvar, som växa på ma- 
riga äldre och yngre tallar, men af de undersökningar, jag 1 detta 
afseende gjort och som här nedan skola omtalas, torde man nog 
med full visshet kunna sluta till, att larven till Oenezs Futta letver, 
såsom sina samslägtingar, af gräsarter. Under parningstiden sitta 
honorna merendels stilla högt upp på trädstammarna, och det är 
under sökandet efter dessa honor som hanarna flyga upp utefter 
träden. Efter parningstidens slut däremot, då hanarna dött, ser 
man honorna ofta slå ned på tufvorna, troligen för att där af- 
sätta sina ägg. 
Som det emellertid blifvit svårt nog, ja kanske omöjligt att 
ute på mossen erhålla några larver till i frågavarande fjäril, syn- 
nerligast då jag ännu ej hade någon kunskap om larvens närings- 
växt, insläppte jag 4 lefvande honor i en för äggläggning afsedd 
glasburk. Den 30 juni erhöll jag också inemot 90 ägg, hvilka 
började att kläckas den 19 juli. — Kort före innan jag insläppte 
honorna i burken, hade jag i den samma inlagt hjortronblad, 
gräs och lafvar, för att vid äggläggningen om möjligt kunna ut- 
forska larvens moderväxt; men detta mitt försök ledde ej till 
något gynsamt resultat, ty några ägg fästades på hjortronblad, 
andra på väggar och lock, andra åter på gräs och lafvar, hvilket 
nog ej var så underligt, då honorna nu befunno sig i fångenskap. 
Den första larv som kläcktes insläppte jag emellertid i en glas- 
burk, hvaruti jag lagt lafvar och gräs, hemtade från mossen; lafvarna 
blefvo orörda, men af gräset däremot åt larven genast. Med några 
af de larver, som därefter kläcktes, gjorde jag liknande försök, 
hvilka också ledde till samma resultat. Sålunda hade jag lyckats 
