LAMPA: LUKTORGANET HOS BOMBYX QUERCUS. TNT 
vissa mig om, att det var luktsinnet som ledde dem, så lade 
jag min halmhatt öfver buren och fann då, att de med samma 
lätthet fingo reda på hvarest honan befann sig; ty de slogo nu 
alltid ned bredvid eller på hatten och sprungo sedan, under liflig 
rörelse med vingarne, fram och tillbaka ofvanpå densamma. 
Midsommardagen fick buren sin plats på verandan. I förbi- 
gående torde böra nämnas, att vår bostad är belägen helt nära 
sjöstranden, omkring tusen fot från den del af skogen, hvarifrån 
vinden för tillfället kom, och hvarest ekspinnare flögo omkring. 
Det dröjde icke många minuter, förrän den ena hanen efter den 
andra kom och uppsökte honan, och då jag om en kort stund 
förflyttade henne till ett berg, som låg blott några hundra fot 
från skogen, blefvo de besökande så många, att jag hvarken 
ville eller kunde medhinna infånga dem alla. Någon svarig- 
het att bemäktiga sig dem förefans icke, eftersom de visade ringa 
eller ingen skygghet, utan läto inmota sig i fångstflaskorna me- 
delst blotta händerna. 'Inom en knapp halftimme afslutades 
fångsten, sedan 23 stycken blifvit utvalda bland de många exem- 
plaren, för att gömmas. De öfriga qvarlemnades, för att efter 
öfverståndet kloroformrus, qvickna till bäst de kunde. 
En hane, som jag dödat och kastat bredvid mig på marken, 
uppsöktes af en lefvande kamrat och visiterades af honom mycket 
noga, hvarvid de kamlika antennerna voro i liflig rörelse, och 
tycktes det mig, som om han med tillhjälp af dem sökte utforska 
den dödes kön; ty då han hade trefvat öfver dess hela kropp 
och till sist med en antenn kom att beröra analändan, så instäl- 
des undersökningen genast, och han flög sin kos. Det antagande 
låg nu mycket nära tillhands, att han först då kom under fund 
med sin missräkning och fann, att kamraten tillhörde hans 
eget kön. 
Sedan min fångst blifvit hemförd och omsedd, satte jag mig 
uti en båt och rodde ut på viken för att se, om hanar skulle 
äfven där uppsöka den medförda honan; men ingen enda syntes 
nu till. Jag närmade mig därför stranden till den förut omnämda 
skogen och iakttog då, att en och annan hane i skogsbrynet 
flög i riktning mot båten, men vid strandbrädden vände om, lik- 
som skulle han hyst vissa betänkligheter mot, att begifva sig ut 
öfver vattnet. 
