158 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1886. 
Ett par dagar senare syntes den arma honan utmattad och 
döende, men jag var nog hård att ännu en gång föra henne med 
till skogen, för att erfara, om hon ännu hade nog dragningskraft 
qvar, för att locka hanar till sig. Detta var likvisst ej förhållan- 
det, och då jag, efter en kort vandring i närheten, återkom til 
henne, så hade en hop myror uträttat, hvad jag långt förut bort 
göra, nämligen förkortat hennes bedröfliga tillvaro. 
Genom dessa enkla, men för mig ganska nöjsamma experi- 
menter, blef jag nu så godt som förvissad om, att det är lukt- 
sinnet allena, som tages 1 anspråk och förvånansvärdt väl mot- 
svarar ändamålet, då hanen uppsöker honan. Att han begagnar 
sig af antennerna, då han vill förvissa sig om en annan individs 
kön, synes mig ganska sannolikt, men är ingalunda bevisadt ge- 
nom en enda observation; ty det af mig omnämda fallet kunde 
ju hafva varit en ren tillfällighet. Skulle likväl flera iakttagelser 
gifva enahanda resultat, så vore den förmodan, som redan länge 
haft sina målsmän, att insekternas luktsinne har sitt säte i anten- 
nerna, till någon del bestyrkt. 
Om jag varit något vidlyftig vid omnämnandet af ofvan- 
stående iakttagelser, hvilka, i parenthes sagdt, icke göra anspråk 
på att vara nya eller af något vetenskapligt värde, så har detta 
skett förnämligast för att väcka andras intresse för studiet af 
insekternas lefnadsförhållanden, samt för att lemna en fingervis- 
ning åt den oerfarne fjärilsamlaren, huru han kan gå till väga, 
om han önskar förskaffa sig en del arter, hvilka på vanligt sätt 
svårligen kunna erhållas. 
SE 
