8 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1887. 
dagen fick hon dubbel dosis, hvilken blott förorsakade qväljnin- 
gar, matthet och liksom lamhet i sidan; men tredje dagen ver- 
kade vattnet så, att hon fick 2—3 uttömningar, uti hvilka märk- 
tes en mängd af små maskar. Fjärde dagen, efter en ännu 
större dosis, framkom en ansenlig hop sådana och femte da- 
gen äfven några stycken. Efter någon tid användes åter pulvret 
ett par gånger, med en dags mellanrum, och äfven nu afgick 
mask. Sedermera visade sig inga fler maskar och patienten blef 
nu så småningom bättre. Af maskarne erhölls slutligen en ut- 
bildad Sarcophaga carnaria Lin. Faun. Sv. n:o 1105. 
På hvad sätt larverna inkommit uti tarmarna kan WAHLBOM, 
lika litet som senare författare, med säkerhet uppgifva, men han 
förmodar att de medföljt animaliska födoämnen. 
Uti vet. ak. handlingar för 1778, sid. 65, finna vi åter en 
afhandling »Om flugomaskar, utdrefne från en menniska, af 
ANDREAS SPARRMAN, med. d:r>. Denna gång är det icke en 
representant för det svagare könet som är angripen, utan en stor 
och stark hammarsmed vid Löfsta bruk vid namn PIERRE GILL 
JAM. Då SPARRMAN vistades vid nämde bruk sommaren 1777, 
klagade smeden isynnerhet öfver sugningar och ömhet under 
bröstbenen, äfvensom att magen emellanåt uppblåstes. Dessa 
symptomer hade märkts redan hösten förut, men förvärrades 
straxt efter jul, då plågorna ibland blefvo så svåra, att han var 
färdig att svimma af och esomoftast nödgades stiga upp midt i 
natten för att genom förtärande af mat stilla sugningarne. Han 
ordinerades Decoct. trif. aquatici till dryck och att intaga 
några hvitlöksklyftor sex gånger om dagen samt en sup bränvin 
till måltiderna och så ofta sugningarna infunno sig. Efter sju 
dagar fann han sig bättre, men erhöll ändock ett berömdt mask- 
medel bestående af Pulv. rad. filicis och tvänne boli, samman- 
satta af Scamon. och merc. dulc., gummigutta och extract. 
tanaceti samt Mass. pil. cathart. Detta allt sammans intogs 
följande morgon kl. 5 och mellan 9 och 10 blef han af med 
tusentals sma maskar, hvilka afgingo samtidigt jamte en mycken- 
het slem, som band dem tillsammans uti en klump af en knyt- 
näfves storlek. Larverna voro hvita, i ena ändan spetsiga och 
försedda med tvänne bruna hakar eller klor. Andra ändan var 
trubbig, »med liksom flera hvassa hörn». De lades på jord i en 
