LAMPA: FLUGLARVERS FÖREKOMST HOS MENNISKAN. Il 
mera till sakkunnig person, nämligen lektor A. E. HOLMGREN, 
för att vetenskapligt bestämmas. D:r GRENANDERS förfarande 
härvidlag förtjänar loford icke allenast af entomologer, utan äfven 
af den om sin vetenskaps framåtskridande måne läkaren, ty genom 
honom hafva de lärt känna ännu en snyltgäst inom menniskokroppen 
uti Chrysomyta polita Lin. Författaren förklarar larvernas vi- 
stelse i tarmkanalen på så sätt, »att gumman, som har dåliga 
tänder, förtärt kött, hvari flugan lagt ägg, och utan att sönder- 
tugga födan nedsväljt stora köttstycken, i hvilkas gömmor äggen 
utan men af den sura magsaften knnnat passera ventrikeln och 
sedermera utvecklat sig längre ned i tarmen». 
Uti denna åsigt vill äfven jag för närvarande instämma, ty 
erfarenheten visar, att åtminstone många insektarters ägg, till 
följd af sitt skyddande omhölje, mycket bättre emotstä ogyn- 
samma förhållanden än de späda, nykläckta larverna. 
Då man vet, att flugornas utveckling sker mycket hastigt, 
åtminstone under den varmare årstiden, så kan det förefalla litet 
besynnerligt, att d:r GRENANDERS puppor lago oförändrade 1 sa 
lång tid som 5—6 veckor, oaktadt de hvarken saknade fuktighet 
eller tillräcklig värme, så vida plagget där dosan förvarades ofta 
begagnades. Men detta kan dock förklaras sålunda, att pupporna 
tillhörde en vintergeneration, som under normala förhållanden 
Ofvervintrar; men att utvecklingen nu päskyndats till följd af sär- 
deles gynsamina klimatiska förhållanden. Svårare blir att för- 
klara, om verkligen dylika larver kunna uppehålla sig en längre 
tid inom menniskokroppen, t. ex. från den ena sommaren till den 
andra; men man får väl t. v. antaga, att ägg inkommit från flera flug- 
generationer. Såväl författaren som lektor HOLMGREN synas ense 
därom, att denna fluglarv icke torde »normaliter tillbringa sitt lif 
i vestgötamagarne», utan endast tillfälligtvis. 
Äfven från andra länder, både inom och utom Europa, äro 
många fall af Myzasis eller flugsjuka kända och torde icke böra 
här helt och hållet förbigås. Uti Transact. of the Entom. Soc. 
of London, Vol. II, p. 152, af år 1838 anföres ett märkligt fall,” 
da en insekt, förmodligen Anthomyra (Aricia) canicularis MEiG., 
blef i stor mängd utdrifven från en menniskas inelfvor, af 
LEONARD JENYNS. 
En sjuttioärig prestman blef på våren 1836 illamående, 
