28 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1887. 
sid. 43. — Skador af ollonborren omförmälas vidare för åren 
1884 och 1885 i Ængelholms, 1884 i Malmöhus och 1885 i 
Hallands revir. i 
Melolontha solsticialis. 
Någon betydligare skada af pingborren omförmäles endast 
från Gotland, där den år 1883 lärer hafva angripit tallkulturer 
på Skogsholms kronopark. 
Hylobius abietis. 
Skogstjänstemännens uppgifter om denna för skogskulturen 
synnerligen farliga snytbagges framfart äro ganska talrika, och 
förekomma, om man undantager de sydligaste provinserna, från 
alla delar af landet. Så omförmäles från Torneå revir ar 1877, 
att på Öfver-Torneå kronopark å en grusås, hvilken efter öfver- 
gången brand var beväxt med 6 à 7-äriga tallplantor i lagom 
tätt bestånd, plantorna, hvilkas toppskott allmänt blifvit två år 
förut förstörda och ersatta af sidoskott, i sitt iråkade sjukliga 
tillstånd så fullständigt angripits af snytbaggen, att knappast nå- 
gon af insekten oberörd planta kunde påträffas. År 1878 för- 
stördes à Fockmocks revir pa 500 tunnland en vacker talläter- 
växt, uppkommen efter en 7 år förut timad skogseid. — I all- 
mänhet beaktas han dock föga i Norrland, enär skogsodlingar, à 
hvilka han hufvudsakligen bedrifver sitt ofog, därstädes mera 
sällan förekomma. Däremot är han i hela öfriga landet, med 
undantag möjligen af de sydligaste provinserna, det svåraste plågo- 
riset för skogsmannen, som ej blott medelst användande af lämp- 
liga kulturmetoder, utan äfven ofta genom insektens fångande i 
stor skala måste energiskt ingripa, på det ej mödosamma och 
dyrbara skogsodlingar må hemfalla åt fullständig förstörelse. 
Den fullbildade insektens insamling sker vanligen genom s. k. 
fångbarkar, nämligen färska granbarkar, som om våren med bast- 
sidan läggas på marken vanligen med en liten frisk tallqvist un- 
der sig och något nedtyngas med stenar; lockade af kådlukten 
samla sig snytbaggarne därunder samt bortplockas och dödas. — 
