ge ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1887. 
förut haft en betydlig utsträckning, ehuru mindre under åren 
1880, 1881, 1884 och 1885. Nu är att märka, att à dessa 
granskogar, hvilka innehöllo en mängd GOfverariga träd, dessa 
sistnämda utgallrades omkring 1872— 73; den glesnade skogen blef 
mera utsatt för vindens verkningar, träd rotrycktes och barkborren 
uppträdde sedermera i massa. 1882 grasserade starka stormar, och 
1883 finna vi åter insekten ökad. — År 1873 utmärkte sig fram- 
för andra genom stormar öfver landet, och påföljande åren till 
och med 1877 omförmäla jägmästarnes tjänsteberättelser betydliga 
härjningar af barkborren inom vidt skilda trakter af norra och 
mellersta Sverige ända ned till Vestergötland; därefter fick man 
vara någorlunda i fred, men den svåra storm, hvilken i februari 
1882 hemsökte en stor del af landet, efterföljdes af insektens 
massvisa uppträdande åren 1882—85 i Upland, Södermanland, 
Vestergötland, Småland, Öland och Skåne. 
Det är nog antagligt, att ej blott Tom. typographus, utan 
äfven andra arter af samma slägte haft sin hand eller rättare 
sagdt sina käkar med i spelet, men säkert torde vara, att den 
förre utfört hufvudrollen. 
Lophyrus pini. 
Tallstekeln tillhör icke de insekter, hvilkas angrepp på sko- 
gen orsaka nämnvärd skada, hvadan densamma af skogsmännen 
mera sällan omförmäles i officiela rapporter, nämligen endast 
när larven, »sprittmasken», visat sig i större massor. Detta in- 
träffade år 1879 i Vartofta revir (Vestergötland), där enligt 
jägmästaren v. NACKREUS uppgift 25 qv.-ref trettio-ärig tallskog 
på kronoparken Haboskogen och 300 qv.-ref å häradsallmännin- 
gen Hökensås härjades af larven, som förtärde barren. Den upp- 
trädde isynnerhet fram på hösten, efter att dock redan på som- 
maren hafva visat sig. — Vidare har den åren 1882 och 1883 
uppträdt i mängd inom tallkulturerna à Svältorna samtidigt med 
en parasitsvamp (Ceoma pinitorquum), och år 1884 inom Slätt- 
bygds revir (Vestergötland). 
