ADLERZ: MYRMECOLOGISKA NOTISER. 45 
liter habitabat»). För andra gången anträffades arten af MEINERT, 
som fann den 1860 i Danmark, äfven där tillsammans med 
Leptothorax acersorum i en murken björk. Slutligen fann 
STtoLPE (Ent. Tidskr. 1882, sid. 134) en enda arbetare af denna 
art på Kolmoren, i ett bo tillhörande Zepéothorax tuberum. 
Ingen af de nämda författarne meddelar om denna egendomliga 
myras lefnadsförhållanden något mera än hvad som ofvan citerats 
efter. NYLANDER. Det var därför för mig ett synnerligen väl- 
kommet fynd, då jag somrarne 1885 och 86 vid Gnestavik i 
Östergötland lyckades anträffa 4 Tomognathus-samhällen, hvilka 
jag med iakttagande af största försigtighet infångade och under 
en längre tid noggrant iakttog. Resultaten af dessa iakttagelser, 
hvilka jag här nedan i korthet meddelar, gifva vid handen, att 
denna art i sina samhällsförhällanden vida afviker fran alla andra 
kända myror. 
Redan vid anträffandet af det första af ofvannämda sam- 
bällen blef det mig klart, i hvilket förhållande Tomognathus i 
dessa samhällen står till Lepfothorax. Vid boets öppnande skyn- 
dade nämligen ÅLeptothorax-arbetarne att i största hast undan- 
skaffa alla larver och puppor samt sågos samtidigt därmed bort- 
bära Zomognathus-arbetarne pa det för vänskapligt förhållande 
utmärkande sättet, i det bärarne med sina käkar omfattade den 
burna myrans ena mandibel, hvarvid dennas kropp, med pupplikt 
hopdragna antenner och ben, hängde bakåt öfver bärarens rygg, 
Däremot sågs icke Zomognathus deltaga i räddningen af larver 
och puppor, icke ens af sina egna, utan öfverlemnade omsorgen 
om dem helt och hållet åt Leptothorax. Det kunde således icke 
råda något tvifvel om, att Leptothorax i dessa samhällen spelar 
»slafvarnes» roll, och att Zomognathus i det nämda afseendet 
öfverensstämmer med Polyergus, hvilken, såsom det länge varit 
bekant, visar fullständig likgiltighet för sin egen afkomma. Emel- 
lertid ådagalade mina senare anstälda försök, att Zomognathus 
ingalunda visar samma grad af hjälplöshet som Polyergus, utan, 
skild från sina slafvar, förstår att nära sig själf samt till och med 
kan mata sina larver, under det Polyergus-arbetarne under ena- 
handa förhållanden svälta ihjäl, om de ock förses med aldrig så 
riklig föda. Under vanliga förhållande later dock Zomognathus 
mata sig af sina Leptothorax-slafvar och ses blott sällan taga 
