AURIVILLIUS: ENTOMOLOGISKA ANTECKNINGAR. 181 
stora betydelse, som honans pergamentartade analbihang har säsom 
artkaraktär, samt äfven redogjort för sina iaktagelser angående 
bihangets uppkomst och bildning. Han och hans medhjälpare 
A. THOMSON funno, att honans säck bildades under parningen, 
som räckte 3}—64 timmar, och att materialet till den samma 
sannolikt härledde sig från hanen. Om könen åtskildes efter blott 
10 minuter visade sig ingen säck, men hade copulationen varat 
längre tid var säcken utbildad: 
Vid Valmar tog jag den 14/, i det fria ett par i copula 
och hemförde dem för att göra liknande iaktagelser. Något spar 
af analbihang hos honan kunde vid djurens infångande ej upp- 
täckas, och ej heller visade det sig sedermera under den 15 juli, 
dä jag allt emellanåt undersökte honan; men då jag på morgo- 
nen den 16/7 fann dem åtskilda, var honan utrustad med ett 
fullt färdigt analbihang. Dessvärre var jag ej i tillfälle att iakt- 
taga dem i det ögonblick, de åtskildes, och detta synes icke heller 
någon annan hafva gjort, men efter all sannolikhet måste saken 
förhålla sig så, att analsäcken kort före eller just då de skiljas 
bildas af någon afsöndring från hanen; ty om den bildades så 
småningom under hela parningen, borde jag hafva sett något anlag 
till den redan förut. Egendomligt är att det af mig instängda 
paret förblef i copula så ovanligt länge. Männe detta berodde 
därpå, att de förvarades i en mörk ask? 
2. Melitæa maturna L. ‘Till min Ofverraskning påträffade 
jag i juni flera exemplar af denna art flygande i en bergsbacke 
beväxt med ek-, asp- och askbuskar. Längre fram på sommaren 
hittade jag två särskilda gånger små högar af runda bruna ägg 
på askblad. De ur dessa framkläckta larverna lefde öfver andra 
hudömsningen, men dogo under vintern; dock blefvo de tillräck- 
ligt stora för att tydligen visa sig tillhöra denna art. Äfven i 
Tyskland har man funnit, att fjärilen helst lägger sina ägg på 
ask, men att larverna på hösten gå ned till marken och följande 
vår hålla till godo med en del lägre växter. 
Äggen äro ljusbruna eller rödbruna, mot spetsen grundt 
reflade och öfver allt beströdda med små runda punkter. 
Larven är såsom nykläckt ljusbrun och saknar i första sta- 
diet alla spår af tornar, hvaremot kroppen är beströdd med små 
svarta vårtor, som hvardera bära ett enkelt hår. På de flesta 
