SANDAHL: OLLONBORREN MELOLONTHA HIPPOCASTANI. 189 
De nykläckta skalbaggarne voro af ungefär samma storlek 
som den vanliga ollonborren (M. vulgaris FAB.), från hvilken de 
äro svåra att skilja, enär den svartaktiga ytterkanten på skal- 
vingarne icke är fullt konstant, eftersom denna färg stundom 
nästan alldeles saknas eller är mycket otydlig. Bakkroppens 
nedböjda och afsmalnande ända är å sidorna ursvängd eller lik- 
som hopknipen: detta uppgies så som kännemärke för kastanje- 
baggen, men lär icke heller alltid vara fullt säkert. Lektor A. 
E. HOLMGREN har funnit i Skåne mellanformer (bastarder) mellan 
M. Hippocastani Fas. och M. vulgaris Fan. 
Enär jämte de talrika larverna äfven en puppa samt nâgra 
redan kläckta skalbaggar påträffades, så antog jag, att larverna 
voro 1 sitt fjärde år och under den kommande vintern skulle 
förpuppa sig för att nästa vår eller försommar bryta fram i en 
liten »svärmning». Men vid jämförelse mellan de funna larverna 
och de figurer öfver dem, som W, BERGSÖE lemnar i sin afhand- 
ling »Om Oldenborrens Udryddelse» syntes det riktigare att anse 
larverna vara i tredje året och att deras svärmning således först 
skulle inträffa om 2 år eller på våren 1889. Detta årtal upp- 
gifves äfven af BERGSÖE såsom ett så att säga normalt svärm- 
ningsår i Danmark för denna art af ollonborrar, hvars näst föregå- 
ende svärmningsår voro 1881 och 1885. Emellertid bad jag 
lektor HOLMGREN granska larverna och skalbaggarne samt säga 
sin mening om deras ålder och möjliga svärmningstid. På grund 
af sin erfarenhet om dessa larvers små svärmningar här i mel- 
lersta Sverige, hvilka inträffade senast 1884, ansåg han att man 
hade att vänta en svärmning af kastanjebaggen nästa år (1888) 
och att de funna larverna voro i sitt fjärde år. Trädgärdsmästaren 
på Lindängen är uppmanad att nästa vår genast underrätta om, 
ifall någon svärmning af dessa ollonborrar då skulle komma att ega 
rum. Framtiden får nu utvisa hvilken åsigt blir den rätta. 
Detta kastanjebaggens uppträdande, för tillfället såsom larv, 
i Lindängens park står, anmärkningsvärdt nog, alldeles enstaka 
där i trakten. Å de talrika öfriga sommarställena vid Lännersta 
likasom å hufvudgården har denna larv icke någonsin påträffats, 
åtminstone icke i sådan mängd, att han ådragit sig någon upp- 
märksamhet. Dess utseende var fullkomligt obekant för dem, 
som nu bebodde och i flera fall länge bebott dessa ställen. Icke 
