200 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1887. 
som om de ville förbereda en hudömsning. Redan följande dag, 
den 27, gaf mig dock lösning på gåtan; larvhudar med nedåt 
hängande hufvudlag, fasthakade på grenarne medelst förut spunna 
trådar etc. utvisade, att den första krisen var lyckligt öfverstånden 
och att mina larver delade med andra egenskapen, att ömsa 
hud, zunan de börjat äta, ty qvarlefvorna af äggen syntes mig 
knappast hafva kunnat duga till frukost. Det var först nu de 
började spisa af de löt från fyra olika slags träd jag bjudit dem, 
företrädesvis dem af bok och afvenbok, af hvilka båda trädslag 
de sedermera uteslutande hemtade sin näring.» 
»Den andra hudömsningen egde rum tre dagar därefter eller 
före den 31 juli; den 5 augusti iakttog jag den 3:dje hudöms- 
ningen och redan den 9 den 4:de; den 5:te observerades den 15 
augusti och den 6:te den 26 s. m. och slutligen såg jag mellan 
den 3 och 8 september de första kokongerna vare sig under 
mossan i burens botten eller inspunna mellan tvänne boklöf. 
Den 26 september inspann sig den siste af larverna för att till- 
bringa vintern liksom de andre i sin puppa tills nästa vår eller 
intill sommarens början.» 
»Under hela tiden har jag hyst larverna i en bur, stående 
under bar himmel och delvis i solen på samma gang jag sörjt 
för att de haft öfverflöd på löfrika qvistar, som tjänat dem såväl 
till skugga som till näring. Från att hafva varit lifliga, då de 
lemnade sina ägg, blefvo de småningom allt mer och mer lata 
och pa sista tiden lemnade de ej sin qvist förr än de förtärt 
alla löf å densamma, alltid sittande under grenarne eller på löf- 
vens undre sidor med baksidan uppåt, ryggen nedåt och hufvudet 
ofta vändt mot marken, isynnerhet under hvila. Stundom intogo 
de en egendomlig ställning med hufvudet berörande kroppens 
bakre del, som alltid bäres upplyftad och med de långa fram- 
fötterna hopböjda eller korsade öfver bröstet. Om den gren, på 
hvilken larven i denna ställning hvilar, vidröres, får man se fyra 
ofantligt långa framfötter skälfvande framsträckas och 2:ne kor- 
tare analspröt utbredas. I denna ställning har djuret föga likhet 
med en larv och antager ett hotande utseende, som tager sig 
högst komiskt ut, tills det lugnat sig och återtagit sin vanliga, 
ofvan beskrifna hviloställning.» 
