HANSEN: TIL CICADARIERNES MORPIIOL. OG SYSTEiMATIK. 37 



marins kort för sidste Hudskifte er afbildet i Fig. 4 paa Tab. I. 

 Man seer, at Sv'öbcn her bestaacr af J Led, der, med Undta- 

 gelse af dei na^stsidste, temmelig korte Led, ikke vise stor Diffe- 

 rens i L^engde; i:ste Led er meget tykt og de andre blive 

 tyndere mod Spidsen. Förste Led baerer flere smaa, normale 

 Sandseorganer, og enkelte saadanne findes ogsaa spredte paa 2:det 

 til 5:te Led. Dernéest viser Figuren ogsaa den fuldstasndig anlagte 

 Antenne af det voxne Dyr indeni Larveantennen; man seer den 

 Voxnes tykke, basale Svöbeled indtage godt Halvdelen af Rum- 

 met i det samme Led hos Larven, og dernasst sees den börste- 

 dannede Deel af Svöben som en tynd Stribe strœkke sig igjen- 

 nem alle de langt tykkere Larveled lige til Spidsen. 



3. Jassidse. Af denne maegtige Familie (der svarer til An- 

 tericornes Am. &: Serv. med Fradrag af Cercopiderne) har jeg 

 med Mikroskopet tmdersögt Antennerne hos: Tettigonia ferru- 

 ginea F. og T. obtiisa F., Idioceriis Populi L., </', Typhlocyba 

 Rosœ L., AcocepJialus striatiis F., Paropia Scanica Fall, Ledra 

 aiirita L. (adult, et jun.), Ulopa reticulata F., ^tJialion reticu- 

 latiini L., Centrotiis corniitus L., Meinbracis tectigera Oliv,, 

 altsaa Reprcesentanter for de flesta Hovedtyper. Med stœrk Lupe 

 ere alle övrige vigtigere, mig bekjendte Slaegter eftersete. 



Antennerne sidde i mere eller mindre tydelige Gruber, men 

 Pladsen viser betydelige Forskjelle, thi medens de hos nogle, som 

 Tettigonia, sidde föran Öinene, ere de hos andre, som f. Ex. 

 Idioceriis og isasr hos AitJialion, rykkede saa langt nedad og 

 tilbage, at de sidde under Öinene i ligesaa höi Grad som hos 

 adskillige Fulgorider. Som det fremgaaer af Af bildningerne (Tab. 

 I, Fig. 5 — 10), der vise de meest eiendommelige Typer (hos nogle 

 af de ovenncevnte Former) af Antenner, vise disse ret betydelige 

 Forskjclligheder, men ogsaa saerdeles vœsentlige Ligheder, ved 

 hvilke de fjerne sig fra de forrige Familiers. Andet Skaftled er 

 som Regel af Störrelse med eller lidt mindre end förste Led, 

 det er ofte ligesom skjsellet paa Grund af en eiendommelig Skulp- 

 tur, mangier a/tid Sandseorganer, og dets distale Ende fremby- 

 der aldrig en saa eiendommelig udformet Skaal som Cercopider- 

 nes. Svöben er altid tydelig niangeleddet, idetmindste i der» 

 förste Halvdeel af sin Lcengde, undertiden er den kortere og ret 

 tyk {Ulopa, Centrotns, A^tkalion), undertiden lang eller meget 



19 



