46 ento:mologisk tidskrift 1890. 



Hos Stridiilaiitia ere Forlaarene som bekjendt meget tykke 

 og stedvanlig paa Undersiden tandede; Trochanterne ere tykke, 

 stöttende, altsaa forbundne med Laarene ved en meget skraa 

 Ledföining, der kun besidder en, rigtignok her ret vel udviklet, 

 vippende Bevaegelse. — Hos de 3 a.ndre Familier ere Forlaarene 

 stedvanlig ikke fortykkede, uvaebnede, Trochanterne stöttende, nor- 

 male; kun hos Darnis F. har jeg fundet baade Foflaar (og Mel- 

 lemlaar) st?erkt oppustede. 



b. ålellcinbencne. i. Stridulantia. Hofterne ere tem- 

 melig korte, ved Roden brede, skjasvt trekantede, med en Til- 

 heftning, der er fuldt saa lang som Höften, og Tilhcftningens 

 luderhjönie ligger tevinielig 7iœr ved Dyrcts Midtplaii. Hofterne 

 naae med deres temmelig korte, frie, distale Deel undertiden sammen 

 i Midtplanet, ot"te er dette dog ikke Tilfteldet, ja hos Platypleura 

 er Afstanden mellem dem endog ikke saa ganske lille. Hoved- 

 bevsegelsen er Rotering i Retningen frem og tilbage om en Axe 

 fra Tilheftningens Yderhjönie til dens forreste Inderhjörne , 

 omtrent lodret paa Dyrets Lsengdeaxe ; desuden tilsteder det For- 

 hold, at Leddehuden överalt längs Leddeskaalens Inderrand har 

 en ret anseelig Brede, en ikke stœrk Ad- og Abduction. Der findes 

 ingen egentlig >->Meracantlais-», men den paa Höftens Bag- og Yder- 

 rand vasrende Plade, hvorfra den eliers udgaaer, er vel udviklet. 

 Trochanterne ere stöttende og Laarene normale ligesom hos de 

 folgende 3 Familier. 



2 og 3. Ccrcopidce og Jassidœ. Hofterne have en noget 

 lignende Form som hos Stridulantia, dog ere de fuldt saa tver- 

 liggende og rykkede ttet sammen, saa at deres frie Endepartier 

 naae samiHen i Midtpla7iet, eiidelig er den ad- og abdiictoriske 

 Bevcpgelse kun ringe. En Meracanthus er meget anseelig og kraf- 

 tig hos alle Cercopidas; den mangier hos de fleste Jassidaj, men 

 er dog kraftig, lang og bred ved Roden hos HoplopJiorinœ v(see 

 Stål i Heniipt. Afr.), og jeg har ogsaa trufifet den som en sva- 

 gere Dannelse hos flere andre Former. Den er saaledes kortere 

 men dog bred ved Roden hos nogle (alle?) Darnis Arter; hos 

 Epiclines planata F. og Petalocera Bohenianni Stål er den ret 

 lang men smai, hos Proramts adspersipennis Stål er den meget 

 kort, og hos Ledra aurita L. kan man finde Spor af den. 



4. Fulgoridoi. Mellemhofterne ere her, i Modssetning til 



28 



