HANSEN: TIL CICADARIERNES MORPIIOL. OG SYSTEMATIK. 49 



lig, ligesom skjaîllet Skulptur; dens indvendige Huulhed er op- 

 fyldt af en bindevaevsagtig Masse. 



Cercopiderne afvige saaledes i Beskaffenheden af Metaster- 

 num, i Baghofternes Form og Tilledning (tildeels ogsaa i deres 

 Störreise), i Beskaffenheden af Ledföiningen mellem Trochanter 

 og Laar, samt i Tilstedevjerelsen af den naevnte Forhöining paa 

 Laaret fra den forrige og den folgende Familie, og de danne i 

 flere af disse Henseender en Övergång til de yderst mserkelige 

 Fulgorider. 



3. Jassidœ. Metasternum er vel cJiitiniseret og danner 

 kiin et smalt Tverbœlte undtagen om Midtlinien, hvor det sen- 

 der en Lœngdestribe bagud mellem Baghofterne. Disse ere me- 

 get store, deres Indledning strakker sig Jieelt ud til Kroppens 

 Siderand og nœsten ind til Midtlinien, deres frie, distale Deel 

 er forholdsviis temmelig kort og rettet nedad, bagud og indefter, 

 saa at Inderhjörnerne af de 2 Höfter naae saramen i Midtlinien; 

 1'rochantinerne ere store. Hofterne bcvages som hos Stridulatitia. 

 Meracanthus mangier. Trochanterne ere stöttende; Bevaegelsen 

 mellem dem og Laaret er ikke saa ganske ringe. Laarene frem- 

 byde Intet afvigende. 



4. Fiilgoridœ. Metasternum (Tab. II, Fig. 6) har en be- 

 tydelig Lœngde i Retning af Dyrets Lœngdeaxe, og det er, naar 

 man undtager en lille, fastere Plade (b') fortil i Middinien og en 

 smal, tildeels af Mellemhofterne daekket Tverstribe längs Forran- 

 den, blödhudet (b) överalt heelt ud til et lille Stykke fra Krop- 

 pens Sidefader, medens disse og deres noget ind paa Un- 

 derfladen böiede Parti (c) ere fast chitiniserede. Baghofterne 

 naae naesten sammen ved Dyrets Midtplan og ere anbragte saa 

 langt tilbage som vel muligt paa Metathorax, saa at de, tiltrods 

 for deres ringe Udstrsekning i Retning af Dyrets Laengde, naae 

 lidt ind over Bagkroppens Rod, hvis Bugside ligger i et Plan 

 der er meget betydelig lavere (seet nedenfra) end Metasternums 

 Höften stöder fortil op til Metasternums blöde Hud, kun ved Si 

 den og ind paa Undersiden begr^ndses den af fast Chitin (Fig 

 7, a), med hvilketi den er sammenvoxefi saa inderlig, at en virke 

 lig begr^endsende Söm er forsvunden, og at man höist kan finde 

 en svagere Fure (b). Tilstedevœrelsen af en mere eller mindre ud- 

 viklet Meracanthus (Fig. 7, d) og Sammenligning med Cercopi- 



EntoinoL Ticiskr. Arg. 11. H. i — 2(1890). 31 4 



