ST. HANSHAUGEN 



ET LEPIDOPTEROLOGISK MINDE ERA KRISTIANIA 



AF 



J. Sparre Schneider. 



Når man gjennemgår universitetsmuseets righoldige inden- 

 landske insektsamling, hvis smukke opstilling og omhyggelige de- 

 termination skyldes min kollega W. M, Schöyens utrattelige flid, 

 vil man stråks blive opmaerksom på en hel del aeldre ekspir., 

 tildels i hele sviter, som for 30 à 40 år tilbage, ja endnu tid- 

 ligere, er indsamlede ved Kristiania af vore afdöde forgjaengere 

 professor L. Esmark og konservator H. Siebke, grundlseggerne 

 af de nuvaerende samlinger. Og det vil vaere den opmaerksomme 

 fagmand påfaldende, at der blandt dem findes så mange arter, 

 som enten ikke senere er gjenfundne eller også kun overmåde 

 sparsomt er påtrufne og da tildels på andre lokaliteter, uagtet 

 vi yngre entomologer ingenlunde har vseret lunkne i vore under- 

 sögelser, og neppe heller manglet den fornödne indsigt og erfa- 

 ring. Forsker man efter grundene hertil, så bliver svaret sim- 

 pelt hen : den stigende kultur med sine nivellerende tendenser ©g 

 den staerkt voksende hovedstads krav på pläds har raseret de 

 gamle tilholdssteder og enten ligetil udryddet disse sjeldenheder 

 eller også fordrevet dem til andre trakter, sådan som man i de 

 store kulturlande har så utallige eksempler på. 



Kristianiadalen med sit ualmindelig vekslende geologiske 

 underlag og rige vegetation er vistnok endnu den absolut insekt- 

 rigeste trakt i vört land (som den jo også er den bedst under- 

 sögte), men endnu höiere synes insektlivet her at have floreret i 

 gamle dage, da de unge jaegerspirer drog på jagt i »Uranienborg- 

 skoven» og > Dragonsko ven», og »St. Hanshaugen» var endemå 



