132 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 890. 



let for skolebörnenes landture; derom er Siebkes og Esmarks 

 indsamlinger de mest talende vidnesbyrd, 



I de 6 år, jeg som student tilbragte i hovedstaden, udstrakte 

 mine udflugter sig fornemmelig omkring i Vestre-Aker med en- 

 kelte besög på Bygdö, Ryenbjerg og Ekeberg, 'og det var först 

 de 2 sidste år af mit ophold i Kristiania, som bragte mig i be- 

 rörelse med den ypperste lokalitet for sommerfugle, som jeg no- 

 gensinde har gjort bekjendtskab med. Da jeg desuden har vaeret 

 den eneste, som har kjendt St. Hanshaugen fra dens entomolo- 

 giske side, hvilken nu antagelig desvaerre helt er udslaettet, har 

 jeg fundet det bedst at faeste erindringerne på papiret, medens 

 indtrykkene endnu er levende og friske; det bürde have vteret 

 gjort for laenge, l«nge siden! 



Endnu for c. 15 à 16 år tilbage var St. Hanshaugen kun 

 en ufrugtbar, tör og for trsevegetation blottet höide, hvor sand 

 og småsten og det nögne berg havde overvegten, medens en for 

 mit ukyndige öie yderst tarvelig vegetation dœkkede det spar- 

 somme jordsmon. En behagelig afveksling dannede en liden plant- 

 ning af dengang kun lidt over meterhöie laerketraer, ek, asal, rogn 

 og vel endnu nogle sorter lövtrser på foden af den vestlige skrå- 

 ning, nedenfor hvilken strakte sig en ganske liden stub engmark, 

 som af etslags »opkomme» altid holdtes frisk og grön, når alt 

 andet var afsvedet. 



Således omtrent står St. Hanshaugen for min erindring, da 

 jeg i 1875 for förste gang stiftede bekjendtskab med dens ento- 

 mologiske herligheder. En vakker dag begyndte man så at ud- 

 spraenge haugens top til et vandreservoir, ved hvilket snart efter 

 en vakker inspektörbolig reiste sig, de spadserendes antal tiltog, 

 man ryddede, gravede og plantede, veie anlagdes, friske graes- 

 planer med rige blomsterbed daekkede over gruset: den gamle 

 upåagtede, ufrugtbare haug stod der som en forvandlet prinsesse, 

 hvis trylleham netop er falden af, og Kristiania havde fået en 

 af sine mest yndede promenadepladse med en henrivende udsigt 

 over de herlige naturomgivelser, som denne by har fået i vugge- 

 gave, men — en legion af vingede småvaesener var også for 

 stedse berövet sine kjaereste tumlepladse. 



I 1886 vandrede jeg ätter "på disse kjœre gamle tomter, 

 men hvor var alt nu forandret! Der hvor jeg 10 år tidligere i 



