HOLMGREN: MINNEN FRAN EN RESA I JÄMTLAND. 219 



nom grönskande skogsvidder och genombrytas uf slingrande elf- 

 var och tahika småsjöar. Hela detta sällsamma panorama, hvil- 

 ket äfven innesluter den vida Annsjön, så rik på .sänka större 

 och mindre holmar, begränsas ])å alla håll af blånande fjäll. Af 

 dessa reser sig i öster och norr upp öfver de öfriga Äreskutan ; 

 i öster och söder skimra så imderbart de snöklädda hjässorna af 

 Bunncrviksfjällen; i norr och vester se vi den långa kedja af 

 fjällryggar, som skilja Sverige från broderlandet, och slutligen i 

 sydvest möta våra blickar drotten bland dem alla, treenigheten 

 »Sylerne», såsom de så egendomligt formade och med trenne 

 spetsar försedda Syltopparne af Jämten benämnas. 



Snart ryckas vi emellertid från detta skådespel till helt an- 

 dra sysselsättningar genom fångsten af Anarta Melanopa Thunb., 

 hvilken vi hittills ej påträffat. (Måhända stå de infångade exem- 

 plaren närmare ab. Wistr'ômi än den egentliga hufvudformenX 

 Jagten efter denna intressanta fjäril försvåras emellertid rätt be- 

 tydligt genom den starkt sluttande och af kullerstenar belamrade 

 terrängen, hvilken dessutom öfverallt genomsättes af nedstör- 

 tande fjällbäckar. Ännu högst uppe bland snö och is, flyger 

 denna lilla lifliga fjäril, då och då sugande nektar ur de blom- 

 ster, hvilka i likhet med fjärilen våga trotsa de ogynsamma tem- 

 peratur- och väderleksförhållanden, som här på den stora höjden 

 göra sig gällande. 



Vi rikta nu vår marsch söderut komma dervid ned på Snasa- 

 högarnas södra sida. Afven här utbreder sig vidsträckta myrar 

 och högslätter, å hvilka vi påträffa Oejteis Norna Thunb., Sy- 

 richtus Centaurea Rbr, Argynnis Freya Thunb., Frigga, Thunb., 

 Aphirape ab. Ossiamis Hbst. Allt efter som vi mer och mer 

 stiga utför fjällets sluttning, närma vi oss till Handölselfvens 

 lummiga stränder, där vi fånga några ex. af Erebia Lappona 

 i^^I^ För visso skulle dessa senare jämförelsevis yppiga lokaler 

 skänka oss ytterligare något i fjärilväg, om ej ånyo regndigra 

 molnbäddar hopat sig omkring fjällens toppar och snart nog 

 tömma sitt innehål! öfver oss och omgifvande nejder. Ovädret 

 tilltar i häftighet, och vi finna oss nödsakade att söka skydd 

 mot de rasande elementen. Att anträda den några mil långa 

 hemmarschen är ej att tänka på; vi måste öfvervada den rätt 

 breda, men dess bättre ej alltför djupa Handölselfven och där- 



