I o ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT iSçi. 



blefvo imagmes i Sept. — Oktober. Äggen måste då ha blifvit 

 lagda, men förblefvo outvecklade ända till Maj månad, då Ca- 

 meron påträfifade nyss utkrupna larver i de späda eklöfsknoppar- 

 ne 1. c. pag. 277. Han anser insekten vara en mera allmän art, 

 ehuru sällsynt i samlingarne, och antager detta sednare bero på, 

 att arten flyger så sent på hösten; sjelf har han tagit densamma 

 så sent som den i7:de Oktober. Det bör anmärkas, att hos 

 denna art antennerna äro helt svarta hos begge könen. Den 

 3:dje arten inom gruppen: Emphytus filifonnis Ki.ug anser Ca- 

 meron »ingenstädes vara någon vanlig företeelse». Sjelf känner 

 han den endast genom »Stephens' exemplar, tagna i Darenth 

 Wood i Juni — yuli>->. Äfven Thom.son anser den »sällsynt: en- 

 dast funnen i upland och Vestergötland på törnrosor». Klug 

 har i sitt ofvan citerade arbete beskrifvit ^j^ under N:o 207 med 

 namnet: filifonnis och $ under namnet: apicalis (N:o 208), der- 

 med betecknande dess hvita antennspetsar. Då Klug sålunda be- 

 skrifvit de begge könen såsom skiljda arter borde enligt häfd- 

 vunnet bruk artnamnet tagas »<? genere potiori-» och således blif- 

 va: apicalis y men då Hartig redan förut användt detta namn för 

 en sällsynt Nematns-TViX, endast funnen i Tyskland och Skott- 

 land, synes det af Thomson redan för 20 år sedan föreslagna 

 namnet: y>Kh{gii» vara det mest lämpliga, helst Klug var den 

 förste, som beskref de begge könen, om än under skiljda namn. 

 Jag hade ännu sistlidne vår aldrig sett någon representant af 

 denna hos Thomson väl begränsade grupp, men föga anade jag 

 dock, att denna min länge hysta lifliga önskan var så nära att 

 gå i fullbordan. Af en trädgårdsegare här i staden blef jag 

 näml. i början af sistl. Juni månad tillfrågad, huru man bäst skulle 

 fördrifva en mask, som i stora massor frossade på bladen af ett 

 par törnrosbuskar i hans trädgård. Jag hemtog några exemplar 

 i en pappersstrut, hvilka befunnos i allo öfverensstämma med de 

 ofvan beskrifna De Geerska törnroslarverna (af E. rufocin- 

 ctiis), ehuru de största mätte 25 mm. och sålunda voro nära 5 

 mm. längre än å De Geers ritning: Tom II pl. 35 figg. 14 

 och 15. Under de följande dagarne fann jag dels i min egen 

 trädgård och dels i en annan närbelägen samma slags larver i 

 stora sällskap girigt frossa på de småludna bladen af hvita törn- 

 ^ Cameron 1. c. pag. 276. 



