LAMPA: BERÄTTELSE TILL K. LANDTBRUKSSTYRELSEN I 890. 35 



välbefinnande, undantagandes en enda, och denna synes bestå i 

 passande löfträd. hvilka så godt som saknas. Därför har man 

 ännu ej här varit lienisökt af dem. På de högst upp belägna 

 backsluttningarne äro, klokt nog, barrträd planterade. 



Vidtsköfle gård lemnar ett beaktansvärdt exempel på hvad 

 barrträdsplanteringar kunna uträtta såsom skydd mot ollonborrarnes 

 utbredning. Den ansenliga med ek, bok och flera löfträdsslag be- 

 växta parken därstädes är omgifven af stora sandfält, och lokalen 

 borde således vara mycket lämplig; men ändock hafva ollonbor- 

 rarne ej slagit sig ned där, om man får tro de torftiga uppgifter, 

 som kunde inhemtas på stället, och orsaken härtill kan ej gerna 

 vara någon annan än den, att de vidsträckta och försigkomna 

 tallplanteringar, som på flera sidor omgifva park och trädgård, 

 skydda dessa från påhälsningar af de besvärliga gästerna, och 

 detta just åt de håll, h varifrån deras intåg egentligen vore att be- 

 fara. Ena sidan af parken är visserligen ej på det sättet skyddad, 

 men den gränsar intill en större, öppen och nästan trädlös slätt, 

 som ligger så långt aflägsen från de egentliga oUonborretrakterna, 

 att skadedjuren ännu åtminstone ej spridt sig ända dit. 



Ett af de bedröfligaste prof på den skada, oUonborrarne 

 kunna åstadkomma, lemnar bostället Öinge N:o 4 inom Asige 

 socken i Halland. Åkerfälten därstädes äro ansenliga, hvad vid- 

 den beträffar, och hafva ett jämnt läge, men omgifvas af berg- 

 eller sandåsar, hvilkas sluttningar äro beklädda med löfträd, så- 

 som björk, ek, m. fl., hvilka ej hittills af arrendatorerna fått bort- 

 tagas på annat salt, än delvis och efter skedd utsyning. Den 

 därvarande ekskogen utgöres egentligen blott af omkring mans- 

 höga buskar, hvilka troligen aldrig öfvergå till träd, utan fort- 

 farande komma att bilda nästan ogenomträngliga snår, hvaruti 

 oUonborrarne blifva oåtkomliga för insamling. 1 följd af markens 

 stigning höja de inre buskarne sig något öfver de utanför stående, 

 och härigenom vändes mot fältet en stor yta af löfverk, som är 

 särdeles inbjudande för de hungriga oUonborrarne och lätt till- 

 gänglig, antingen de komma flygande högre upp i luften eller 

 helt nära marken. Här, och säkerligen på många af sina egen- 

 domar inom ollonborredistrikten, torde statsverket för framtiden 

 ej hafva mer än tvänne saker att välja på, nämligen att antingen 

 nedsätta arrendesumman så pass mycket, att innehafvaren kan 



3 



