56 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I 89 1. 



utan den randiga {Agriotes Liiieatus L.). Denne, som äfven 

 blifvit kallad Elater Segetis, är till färgen gråbrun, med ljusare 

 ben samt lergula eller rödaktiga strimmor längs skalvingarne. 

 Kroppslängden är omkring g mm. Liksom de flesta s. k. 

 knappare har han förmågan att göra ett hopp, om han ligger på 

 ryggen, hvarvid ett knäppande ljud uppkommer, samt att där- 

 under vända sig om i luften, för att sedan nedkomma på fötterna. 



Larverna lefva minst tre, enligt några uppgifter ända till 

 fem år i jorden, innan de äro färdiga att öfvergå till puppor, 

 och medhinna under denna långa tillvaro att förstöra en mycken- 

 het af växande plantor. I närheten af hufvudet hafva dessa 

 larver sina tre par fötter, och sista kroppsringen afsmalnar starkt 

 bakåt samt slutar i en kort spets. För öfrigt märkes vid basen 

 af nämda kroppsring en liten, rund, mörk fläck eller punkt på 

 hvardera sidan. Kroppens hela längd uppgår till omkring 25 

 mm., då larven är fullvuxen. Han öfvergår vanligen i juli till 

 puppa, hvarur den fullbildade skalbaggen sedan framkommer i 

 början af augusti månad. 



Redan 1779 omnämnes detta skadedjur uti Kongl. Vetenskaps- 

 akademiens Handlingar af Linnés lärjunge Clas Bierkander, 

 kyrkoherde i Grefbäcks församling i Vestergötland, och vi kunna 

 ej underlåta att här delvis ordagrant anföra det vigtigaste af hvad 

 denne utmärkte forskare på skadeinsekternas område säger om sädes- 

 knäpparen, emedan hans iakttagelser härutinnan äro de noggran- 

 naste, som hos oss kanske hittills blifvit gjorda. »Dessa maskar* 

 — säger han — »äro åkermäns hälftenbrukare af Hvete, Råg, 

 Korn och Hafre. Efter lång fasta, hafva de vår och höst god 

 matlust. Jag har ofta märkt, att en enda mask atbitit 8, 1 2 

 till 20 stjelkar på ett ställe. Sänka ställen älska de minst, hvar- 

 för merendels största skadan sker i åkerryggarne. » På en qvadrat- 

 alns yta uppgräfdes å somliga åkrar 4, 6 till 8 stycken. Under 

 trädesåret lefva de af ogräs, hvarför deras tillväxt befordras, om 

 jorden illa brukas, så att kvickrot och andra ogrässlag få 

 öfverhand, och om några dikesrenar med sitt ogräs finnas uti 

 fältet. För att söka utröna, om larverna kunde lätt dödas 

 genom att komma i beröring med vissa, starkt luktande ämnen, 

 inlade Bierkander några af dem i tekoppar, tillika me8 hvitlök, 

 gran- och furubarr, skvattram {Ledum Palustre) eller pors {ßly- 



