82 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 89 1. 



rader senast Wilhelm Meves, som då var sig lik, endast något 

 nedsatt genom ett kroniskt katarralt lidande, som under sista året 

 besvärat honom. Samma dag han dog var han helt glad till 

 sinnes och sysslade med sina kära fjärilar samt spisade raiddag 

 med god matlust och klagade icke öfver något ondt, tills han 

 strax före kl. 7 e. m. öfverföUs af hjernblödningen, blef sanslös 

 och sedan icke vidare vaknade upp till medvetande, utan slock- 

 nade stilla ut vid kl. half elfva på aftonen. : 



Wilhelm Meves var född den 14 april 181 4 i Dellingsen, ej 

 långt från den lilla staden Ahlfeld vid Leine, i hertigdömet Braun- 

 schweig, där fadren Ludvig Meves var pastor och gift med 

 Augusta Lüders. Hågen för naturforskning röjde sig redan tidigt 

 hos den unga gossen och han hck af fadren, som var en vän af 

 naturvetenskaperna, sin första handledning i naturens studium. 



Följande tilldragelse vittnar härom. Som en 4 års pilt hade 

 Wilhelm en dag fått följa sin moder till en aflägsen åker, där hon 

 skulle öfverse pågående upptagning af potatis. Medan modren var 

 upptagen härmed, fångade den lilla gossen skalbaggar och han hade 

 samlat en hel mängd, bland hvilka flere med guldglänsande vin- 

 gar, i en liten ask, då han, för att anträda hemfärden, satte sig 

 upp jämte sin moder i potatisvagnen, i tankarne glädjande sig 

 åt att få visa fadren de vackra fynd, han gjort. Ödet hade lik- 

 väl beslutit, att han icke skulle få visa dem. Genom någon ovar- 

 samhet stjälpte vagnen och modren vrickade sin arm ur led. Hon 

 tänkte dock mindre på detta än därpå, att hon icke hörde något 

 ljud från sin gosse, tills ett utrop från honom med klangen af 

 den Ijufligaste musik träffade hennes öron: »Alla skalbaggarne 

 springa sin väg!» var den enda anmärkning, som den späde na- 

 turforskaren gjorde med anledning af tilldragelsen och den fara 

 han nätt och jämt undgått. »Barnet är mannens fader» heter det 

 och i detta lilla drag låg elt helt lif af nitisk naturforskning före- 

 bådadt. — Vid elfva års ålder sköt han med luftbössa allehanda 

 foglar, hvilka han uppstoppade, men detta nybörjarearbete till- 

 fredsställde honom icke, ty den lefvande fogelverlden hade lärt 

 honom att sätta sitt mål inom konserveringskonsten högt, och 

 det förde honom framåt. 



Fadren dog då Wilhelm var blott 13 år gammal, men han 

 blef då upptagen i morfaderns. Pastor Lüders hem, också beläget 



2 



