go ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I 89 1. 



sätt inrättade trähufvarne fästas vid hvarandra, att någon anord- 

 ning göres för lyktans fastsättande samt att det hela förses med 

 3 à 4 ben, som kunna hålla apparaten på en eller ett par me- 

 ters höjd öfver marken. 



Af stor vigt tror förf. det vara, att ljuset räcker /le/a nat- 

 ten. Och detta först och främst af det skäl, att åtminstone som- 

 liga fjärilar till skada för sig sjelfva och andra ställa till ett 

 fasligt bråk, så snart de komma i mörker. Och vidare lyckas 

 många att vid dagsljusets inbrott fly undan, om deras fängelse 

 förut under någon tid varit mörkt, hvaremot de hålla sig stilla, 

 om lyktans ljus så småningom aflöses af solljuset. På detta sätt 

 slipper man också ifrån allt krångel med de bedöfningsmedel, 

 hvilkas anbringande i apparaten föreslås af tyska författare, men 

 hvilkas ändamålsenlighet torde vara ganska tvifvelaktig. 



Våra ljusa sommarnätter duga naturligtvis icke för detta 

 fångstsätt, som bäst torde lyckas under augusti och september 

 månader. Stundom har det för förf. varit mycket gifvande^ skör- 

 den har sålunda en och annan gång uppgått ända till 30 à 40 

 st., mest mätare- och småfjärilar. Men ibland har mödan varit 

 förgäfves. Öfverhufvud gäller om detta fångstsätt detsamma, som 

 om fångst med lockmat, nämligen att det är ganska oberäkne- 

 ligt. Det har dock åtminstone den fördelen, att vara bekvämt, 

 sedan man blott en gång fått apparaten i ordning, 



J. A. 



MODELL TILL SPÀNNBRÀDEN. 



Taflan 5 C. 



Fig. C à taflan 5 afbildar ett spännbräde af enklaste kon- 

 struktion, som dock möjliggör detsammas afpassande för fjärilar 

 af olika storlekar. 



Spännbrädets stomme utgöres af tvänne träklossar, hvilkas 

 tvärgenomskärningsytor utvisas af C 2 (vinkeln bör dock kanske 



