92 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I 89 1. 



manna Trädödaren [Cossus Cossus L.), som fångades eller rättare 

 fångade sig sjelf på ett sätt, som hittills torde vara utan like i 

 »vetenskapens annaler». Fjärilen hade nämligen lyckats prak- 

 tisera sig in i en ålryssja (ålhomma), ett fiskredskap, hvilket, 

 såsom torde vara bekant, är försedt med en afsmalnande ingång, 

 som den fångade fisken ej kan återfinna. I likhet med många 

 olyckskamrater af ålslägtet hade denna stackars fjäril påträffat 

 den förrädiska ingången och måtte hafva funnit den inbjudande, 

 ty snart hade äfven han låtit locka sig i förderfvet. Ett väl- 

 digt »brummande», hvarmed han gaf luft åt sitt missnöje öfver 

 de felslagna beräkningarne, påskyndade endast den undergång, 

 som väl äfven annars varit oundviklig, ty det gaf anledning att 

 misstänka att där var »etwas zu verdienen» i den gamla ryssjan, 

 och jag kunde för kuriositetens skull icke underlåta att förflytta 

 fången i min fångstburk, ehuru han under sina förtviflade be- 

 frielseförsök blifvit illa åtgången. På det ingen må misstänka 

 mig för att servera en »fiskarehistoria », bör jag kanske uttryck- 

 ligen nämna, att ryssjan vid tillfället naturligtvis låg på torra 

 landbacken. 



Saken är ju en obetydlighet, men äfven sådana kunna stun- 

 dom gifva en sens moral. Och denna skulle i ifrågavarande fall 

 kunna uttryckas så: en fjärilsamlare bör hafva ögon och öron 

 öppna åt alla håll eller, som man säger, söka både likt och olikt. 



Januari 1891. 



J. A. 



