lampa: hvetemyggan. 115 



förut, men det synes hafva varit en person vid namn Christopher 

 Gullet, som först observerat själfva larverna i hveteaxen, hvarom 

 upplyses i ett bref i »Philosophical Transactions» af år 177 1. 

 Sedan dess lär intet blifvit bekantgjordt rörande dem förrän 

 1796, denna gång genom Marsham, som inför Linneanska säll 

 skåpet i London tillkännagaf, att en farmer i Hertfordshire 

 vid namn Long då hade varseblifvit dylika. Marsham be- 

 skrifver dem tämligen tydligt och omnämner till och med deras 

 förmåga att hoppa, äfvensom att de af dem angripna hvetekornen 

 blifva skrumpna. Marwick skall hafva funnit sådana larver äf- 

 ven i småaxen på Avcna Fatua och sir Joseph Banks afbildade 

 dem, tillika med hveteax och korn, hvilka figurer sedermera an- 

 vändes af John Curtis; men ingen af ofvannämda personer, med 

 undantag af <^^n sist anförda, synes haft någon kännedom om 

 själfva myggorna. 



Ar 1797 meddelade .Kirby till nyssnämda sällskap under- 

 rättelser, icke allenast om hvetemyggan, som han kallade Tipula 

 Tritici, utan äfven rörande tre arter af dess parasiter, nämligen 

 IcJineumon Inserens, Tipulae och Penetrans. Han försäkrar 

 tillika, att nämda år knappast kunde uppletas ett enda hveteax, 

 hvari ej åtminstone några blommor voro angripna, och trodde sig 

 hafva funnit puppor, fastän sådana voro mycket sällsynta. Senare 

 undersökningar hafva dock gifvit vid handen, att dessa ej voro 

 verkliga puppor, utan larver, som något sammandragit sig inom 

 sin hinnartade och genomskinliga ytterhud, för att i detta tillstånd 

 tillbringa vintern. Efter att hafva inlagt larver i ett glas, till 

 hälften fyldt med jord, lyckades det Kirby till sist att få hvete- 

 myggor utkläckta. Det dröjde sedermera ej längre än till den 

 3 juni 1798, innan nyssnämde berömde naturforskare på hvete- 

 fälten fann myggorna, och han beskrifver sedermera såväl dessa 

 som deras lefnadssätt under svärmningen. 



Under en därpå följande tid, ända till år 1S27, måtte den 

 skada myggan åstadkom i England varit af föga betydenhet, 

 emedan inga underrättelser härom föreligga; men nyss nämda 

 år låter hon åter tala om sig, denna gång genom Gorrie, som 

 uppskattar de förluster hon då förorsakade inom blott några få 

 grefskap i Skottland till 20,000 pund St., till 30,000 pund 

 1828 och 36,000 året därpå. Bell säger rörande hennes fram- 



