LAMPA: HVETEMYGGAN. I 17 



att två Sådana utmärkta dipterologer som J. W. Zetterstedt och 

 P. F. Wahlberg icke upptäckte henne. A. E. Holmgren hade 

 ej heller erhållit något säkert bevis för hennes förekomst hos oss 

 förrän på åttiotalet, oaktadt han en lång följd af år samlade två- 

 vingar på olika trakter och på senare tiden emellanåt sysselsatte 

 sig med skadeinsekter. De båda parasiter på larverna, som 

 KiRHY upptäckte och Wagner utförligare beskrifvit, tyckas ej 

 heller hittills varit kända såsom tillhörande vår fauna. Helt nyli- 

 gen kom jag dock på andra tankar genom ett välvilligt medde- 

 lande från professor H. von Post, hvaraf inhemtades, att denne 

 flitige iakttagare, särskildt hvad angår åkerns skadeinsekter, redan 

 l)å 1830-talet fann hvetemyggans larver på Vikbolandet i Öster- 

 götland och sedermera under flera år i större eller mindre myc- 

 kenhet uti norra delen af nämda landskap, i Södermanland och 

 Vestmanland samt senare äfven i Upsalatrakten. Själfva myg- 

 gorna upptäckte icke heller han till en början, utan först på 

 1870-talet. Är 1868 påträffades larver vid Klintebys på Got- 

 land af Magnus Larsson och då i sådan mängd, att han upp- 

 skattade den där på stället genom dem åstadkomna förlusten till 

 ^ af hela hvetegrödan. Han hyste på grund häraf stora farhå- 

 gor för, att odlingen af detta sädesslag, åtminstone under någon 

 tid, ej vidare skulle löna sig på ön. Sedan dess hafva larverna 

 af honom iakttagits alla år, dock aldrig i sådan myckenhet, som 

 då han första gången anträffade dem. 



Under min vistelse på Gotland 1887 visade sig hvete- 

 myggorna där i stor mängd och samma var förhållandet äfven 

 året därpå; men 1889 egde en återgång rum i följd af den då 

 rådande långvariga torkan på våren. Något regn föll ej där un- 

 der tiden från snösmältningen till den 18 juni, och detta förhål- 

 lande hindrade larvernas förvandling till puppor i rätt tid, samt 

 deras uppstigande från de några centimeter under jordytan be- 

 lägna vinterqvarteren. Följden häraf visade sig sedermera vid 

 hvetets blomning, ty då kunde ingen hvetemygga utan ihärdigt 

 sökande upptäckas bland detta sädesslag på åkrarne. 



Sedan år 1887 hafva undersökningar af hvete från flera 

 trakter egt rum, och det har visat sig, att skadedjuret uppträder, 

 icke allenast inom redan nämda landskap, utan äfven i Skåne, 

 Halland, Vestergötland och Nerike, och sannolikt torde vara, att 



5 



