lampa: hveïemyggan. 123 



Undersökningen af jord från andra ställen fortginge dagligen till 

 och med den 18 juni, men gåfvo helt olika resultat, ty ena gån- 

 gen anträffades hvarken larver eller puppor, en annan blott 

 de förstnämda, hvilka vanligtvis voro torra. Först den 3 juli 

 erhölls ur en af försöksaskarne en lefvande hvetemygga, men 

 denna förblef ock den enda, fastän rätt många puppor blifvit 

 tillvaratagna. Hade lämpliga och nog stora försökskärl stått till 

 buds, skulle resultatet troligen blifvit bättre och lemnat nöjakti- 

 gare svar på de frågor, som föranledt experimenten. 



Af dessa, om än ofullkomliga undersökningar, framgår likväl, 

 att den uthållande torkan högst väsentligt bidragit till hindrandet 

 af myggornas utveckling; ty om denna uteblifvit skulle icke tor- 

 kade larver påträffats ett par tum under jordytan, ej heller pup- 

 por på sådant djup, utan alla larver hade kunnat arbeta sig upp 

 till den ratta platsen, för att undergå sin förvandling. Efter 

 regnet den i8:de juni öfvergingo sannolikt många qvarvarande 

 larver till puppor, men dessa hunno ej lemna äggläggande myg- 

 gor förr än långt efter hvetets blomning, då detta ej vidare ge- 

 nom dem kunde lida någon skada. De puppor, som vid rätta 

 tiden förefunnos, men lågo ett par centimeter eller mer under 

 jordytan, gingo antagligen under, eller ock själfva myggorna, om 

 dessa blefvo utkläckta. 



Puppans kläckning sker vid dagsljus och tillgår, enligt Wag- 

 ner på följande sätt: hon ligger vid detta tillfälle på ryggen och 

 kröker bakkroppen uppåt upprepade gånger i ett par minuters 

 tid, hvarefter huden brister sönder längs ryggen. Härpå lägger 

 hon sig under några ögonblick på sidan för att hvila ut efter an- 

 strängningen, men fortsätter sedermera arbetet med att befria sig 

 från det yttre omhöljet, hvilket snart försiggår medelst benens 

 tillhjälp, sedan dessa och framkroppen en gång blifvit frigjorda. 

 Nu återstår för det späda djuret blott att uppsöka en skuggig 

 plats på någon planta för att där afvakta vingarnes fullständiga 

 utveckling. 



Skada. Att de förluster, denna lilla insekt under vissa år 

 förorsakar landtbruket, ibland äro ganska betydliga, är redan om- 

 nämdt, men jag vill dock här lemna några upplysningar därom, 

 som grunda sig på hos oss gjorda undersökningar. Dessa 

 hafva likväl ej sträckt sig till hela den del af vårt land, där 



