T 26 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1891. 



Landtbruksakademiens experimentalfält, då prof togos från ej 

 mindre än 61 af därvarande försöksrutor. Dessa hade alla blif- 

 vit samtidigt besådda, hvarigenom ingen annan inverkan på blom- 

 ningstiden gerna kunde hafva egt rum än den, som torde få till- 

 skrifvas de skiljda varieteternas förmåga att mer eller mindre 

 hastigt utveckla sig. Ändamålet med denna undersökning var 

 för det första att utröna hur stor procent af hvetet, som där på 

 stället, genom hvetemyggans mellankomst gått förlorad och som i 

 någon mån måste inverka på skörderesultatet; samt för det an- 

 dra att om möjligt utforska, om djuret föredrager vissa hvete- 

 varieteter framför andra. Resultatet af undersökningen visade i 

 första rummet, att de af ifrågavarande skadedjur angripna kornen 

 utgjorde i medeltal 5,15 procent, ett jämförelsevis ringa antal, 

 hvilket förhållande antagligen härrörde af samma orsak, som 

 förut angifvits. Hvad det andra spörjsmålet beträffar, kan 

 man knappast påräkna något pålitligt svar därpå förrän iakt- 

 tagelser under flera år biifvit upprepade, såväl rörande de 

 olika hveteslagens blomningstid som andra omständigheter. De 

 varieteter, som visade sig vara mest angripna, voro Aleph-, 

 Fenton- och Coimbra-hvete, ty de skadade fruktämnena hos 

 dessa utgjorde från 1 4,41 ända till 1 7 ,85 procent ; minst angripna 

 voro Lys glasset hvede och Michigan bronce hvete, då dessa 

 hade endast 0,93 och 0,80 procent skadade korn. De öfriga 

 slagen voro mer eller mindre angripna, till och med de svart- 

 fjälliga, kubbhvetena och den utomordentligt stela spelten hade 

 ingalunda undgått fienden. Såsom ett bevis därför, att larvernas 

 närvaro i större eller mindre mängd här torde betingats af andra 

 orsaker, än de olika hvetevarieteternas tilldragningskraft eller 

 motståndsförmåga, må omnämnas, att då två från hvarandra 

 skiljda rutor voro besådda med en och samma varietet, procent- 

 talet af skadade korn kunde visa sig vara nära tre gånger större 

 på den ena än den andra. Så var t. ex. förhållandet med 

 Bestehorns Dividenderhvetet, då af detta voro på en ruta blott 

 2,08 procent skadade, men på en annan, som var belägen ett 

 stycke därifrån, ända till 8,20 procent. Någon märkbar skillnad 

 hvad skadan beträffar tycktes ej förefinnas mellan de senast ut- 

 vecklade axen, hvari fruktämnena ännu ej voro mer än halfma- 



14 



