LAMPA: HVETEMYGGAN. 



129 



fruktträd. W. anser, att af enahanda skäl något borde stadgas 

 äfven rörande hvetemyggorna och deras vederlikar, samt föreslår, 

 att man, hvad de förstnämda beträffar, vid första vetskap om 

 deras uppträdande inom ett distrikt, skall flera aftnar å rad, då 

 hvetet är färdigt att skjuta ax, rigta uppmärksamheten på såväl 

 råg- som hvetefälten, för att, så snart myggorna visa sig, därom 

 underrätta myndigheterna, hvilka då fortast möjligt skola genom 

 kungörelser förordna, att yngre personer, under uppsigt af äldre, 

 utsändas, för att medelst lämpliga håfvar insamla skadedjuren. 

 Pojkars mordlust mot smärre lefvande varelser skulle här vid lag 

 komma väl till pass, och om en dylik jagt allmänt omfattades 

 och blefve väl ordnad, borde 

 myggornas antal kunna därige- 

 nom till den grad förminskas, 

 att deras inverkan på skörden 

 blefve nästan omärklig. 



För att blifva fullt öfver- 

 tygad om, att något eftersträf- 

 vansvärdt resultat kunde ernås 

 genom hvetemyggornas insam- 

 ling, och komma i tillfälle att 

 praktiskt bevisa dess värde, hvil- 

 ket jag för egen del aldrig be- 

 tviflat, samt för att få ett ungefär- 

 ligt begrepp om det antal indivi- 

 der, som under en större svärm- 



ning pläga uppehålla sig på en viss areal, företogo vi oss att 1888 

 vid Skäggs anställa en profhåfning, hvars förlopp här nedan skall 

 något utförligare omnämnas. Herr Larsson förfärdigade för 

 ändamålet en håf, hvars utseende närstående figur utvisar. Håf- 

 öppningen bildades genom en aflång, af rotting bestående ring 

 om 80 cms längd, och skaftet bestod af något lätt träslag, samt 

 var 125 cm. långt. Säckens öfre del utgjordes af tunnt och starkt 

 tyg, hvars ena kant fastsyddes rundt omkring ringen, och den 

 undre delen, eller själfva kilen, af ett starkt men fint tyg, som 

 var nog glest att lemna luften genomgång. Detta redskap hade 

 kanske bordt vara ännu en meter längre, hvarigenom en större 

 yta kunnat med detsamma öfverfaras på en viss tid. Samma 



Entomol. Tidskr. Arg. 12. H. 3—4. (1S91.) 17 9 



