132 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 189 1. 



lika lång som strängen, klubblik och något krökt, den andra 

 omvändt äggforniig, strängen bestående af fyra mindre, och 

 klubban af fyra större leder. Basallederna passa noga in i 

 sneda fördjupningar på ansigtet. Punktögonen stå i en triangel, 

 de två vid basen närmare det tredje än ögonkanten. De rost- 

 bruna käkarne med två starka tänder i spetsen. Hufvud och 

 mellankropp finkorniga, korthåriga, den sistnämdes midtelfält 

 glatt. Parapsidfårorna tydliga, scutellen hvälfd och baktill run- 

 dad. Vingarne vattenklara, med tämligen långa hår i kanterna, 

 men kortare på membranen. Framvingarnes längd | af krop- 

 pens, deras största bredd öfver spets-tredjedelen, subcostalrib- 

 ban rät och genomlöpande inre tredjedelen af vingen, samt 

 slutande i en svart, punktförmig utvidgning. Bakvingarne myc- 

 ket mindre och utan ribbor. Benen svartbruna, lårens klubblika 

 del svart, och skenbenen med en tagg i spetsen. Bakkroppen 

 lancettformig, nästan oskaftad, första ringen helt kort, den andra 

 stor och ofvantill utvidgad bakåt till en naken och glatt sköld, 

 som upptager | af ryggsidan; de bakersta tre ringarne små och 

 tillsammans af lika längd med den första. . På undersidan äro 

 sex ringar märkbara. Benens behåring tät och måttligt lång, den 

 på bakkroppen framtill och baktill tunn och lång. 



Hanen. Pannsprötens tredje led mycket liten och rundad, 

 de tre följande större, samt lika stora sinsemellan; klubbans tre 

 första leder af nästan samma längd, men ändleden lika lång som 

 de två föregående tillhopa och kägelformig. 



Honan. Pannsprötens tredje led något större än de tre 

 följande, klubbans sista led afrundad i spetsen, kortare än de två 

 föregående tillsammantagna. Det långt utsträckbara äggläggnings- 

 röret utgående från bakkroppens spets. 



Vistas på hveteaxen samtidigt med hvetemyggorna. Man 

 tror att dess ägg införas direkt uti hvetemyggornas ägg. 



Under svärmningen på Gotland 1887 fångades en myckenhet af särdeles 

 små parasitsteklar (Proctotrupcr) på hveteaxen, då man håfvade hvetemyggor, 

 och af dem tillvaratogos några exemplar. Dessa sändes kort därpå till d:r 

 G. F. Möller i Trelleborg för att bestämmas. Han trodde dem vara Inostcmnia 

 Opacum, Thoms., förmodligen af det skäl^ att de, bland alla arter Thomson 

 upptagit, mest liknade hanen till den nyssnämda. Under tryckningen af denna 

 uppsats företog jag mig att närmare granska mina exemplar och fann då ge- 

 nast, att de alldeles icke tillhörde slägtet Inostcmnia i inskränktare mening, 



