I40 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I 89 I. 



Slutligen vill jag äfven nämna, att insp. Ohlson försökt att 

 på en och annan glatt och jemn stam stryka brumatalimmet på 

 själfva stammen. Detta sätt är naturligtvis det aldra vigaste, när 

 blott stammens yta gör det användbart, och de farhågor, man 

 kunde hysa, att trädet skulle taga skada däraf, har insp. O. fun- 

 nit ogrundade. Däremot afråder han från att på sådant sätt an- 

 vända blandning af tjära och trän, ty ett experiment, som han 

 gjorde i den vägen, visade sig medföra skada för trädet. 



Färlöf i aug. 1891. 



Josef Andersson, 



En landtbruksentomolog har man numera äfven i Norge 

 funnit vara behöflig, i det Stortinget beviljat ett tills vidare 

 personligt anslag af ett tusen kronor årligen till konservatorn V. 

 M. ScHöVEN, under vilkor att han mottager och undersöker in- 

 sända prof på skadeinsekter, samt angifver medel till sådana 

 insekters bekämpande, besöker af dem härjade orter och med- 

 delar råd till förminskandet af skadan och förebyggandet af dess 

 förnyelse; undersöker och lemnar upplysningar om de för kultur- 

 växterna skadliga parasitsvamparne, samt afgifver årsberättelse 

 till landtbruksdirektören, innehållande redogörelse för nämda in- 

 sekters och svampars uppträdande, och de förluster de under 

 årets lopp förorsakat. Denna berättelse skall åtföljas af tecknin- 

 gar och beskrifningar. 



Som man ser, blir det för entomologen ingen brist på ålig- 

 ganden, hvilka, om de skola tagas på fullt allvar, torde kräfva 

 ett arbete, fullt tillräckligt åtminstone för en persons hela tid 

 och förmåga. Åtgärden får väl därför betraktas blott som ett 

 första steg, som snart nog kommer att tagas fullt ut, då allmän- 

 heten börjat inse fördelarne af att ega och hemta råd af en sak- 

 kunnig person, om åkrar eller planteringar hemsökas af skadein- 

 sekter, hvilka på det hela taget torde vara deras värsta fiender. 



Äfven i Danmark är man betänkt på att anställa en landt- 

 bruksentomolog, men där synes meningen vara att genast bereda 

 denne en anständig bergning, hvarigenom han kan bli i tillfälle 

 att uteslutande egna sig åt sitt mångsidiga och maktpåliggande 

 kall. 



