I 66 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I 89 I. 



marsch och genomblöt nödgas vända om till faktoriet. Detta 

 oaktadt har faunan sista tiden ej varit fattig, hvilket visas däraf, 

 att jag på den korta tid, som förflutit, sedan Knutson reste, redan 

 kunnat fylla fem teburkar med fjärilar, hvarunder de öfriga grup- 

 ])erna ej heller blifvit försummade. Då solen, varm och brän- 

 nande, sticker fram mellan skurarne, börjar ett rätt rörligt lif i 

 »buschen»; stora, praktfulla, för mig förut obekanta fjärilar, ha 

 härunder blifvit mitt byte och lemnat välkomna bidrag till sam- 

 lingarnes komplettering; jag var också för några dagar sedan nog 

 lycklig att midt inne i skogen påträfta en utmärkt fångstplats; 

 detta var en tämligen från »busch» och lianer fri och solig plats 

 under ett stort träd; hela marken var beströdd med nedfallna 

 frukter, som spredo en behaglig, söt lukt kring hela omgifningen. 

 Också tycktes det vara ett fjärilarnes eldorado, en älsklingsplats, 

 från hvilken de ej under alla de dagar, jag ännu hade att kvar- 

 stanna och härunder på det hätskaste förföljde dem, ville låta 

 sig fördrifvas. — Nattfjärilar ha under sista tiden visat sig mer 

 än någonsin förut. Sländor voro fortfarande allmänna och gåfvo 

 några nya arter. Hymenopterer voro ej just allmänna. Efter 

 mycken svårighet har det nu ändtligen lyckats mig få ett exem- 

 plar af de stora (c. 2-tums) cicador, som jag så ofta hör, utan 

 att vara i stånd att fånga; den musik, den i håfven utförde, var 

 så öronslitande gäll, att det faktisk alldeles »slog lock» för öronen. 

 Färgen är prydlig och vingarne prunka i guldgult, brunt och glas- 

 färg. För öfrigt har jag nu en tid mer arbetat med de förut 

 kanske väl mycket försummade spindlarne och häraf inlagt åtmin- 

 stone något tusental, om ej mer. Nya arter bland myriopoder 

 är det ondt om ; samma och samma sådana ses hvarje dag utan om- 

 växling. Ett par ofantliga Phrymis (sp.?), ytterst fruktade af de 

 svarte för sina bett, och hvilka mina följeslagaie knappast kunde 

 förmås att hjälpa mig få fast i, äro också värda att omnämnas; 

 de sutto under ett ofantligt barkstycke och voro rätt lifliga. 



Reser nu till N'dian för att stanna öfver regntiden hos min 

 vän LiNNELL, som nog på allt sätt kommer att understödja mig, 

 och i den traktens zoologiskt alldeles jungfruliga områden hoppas 

 jag på många fina och intressanta fynd. 



