SAHLBERG: J. M. J. AF TENGSTRÖM f. 1 83 



Hvad åter Teng&trüm betriiffar, så såg det en tid verkligen 

 mörkt ut med hans verksamhet såsom entomolog, hvilket åfven 

 bragte hans vän och gynnare Zeller i stort missmod och be- 

 kymmer. Då denne ända sedan han personligen träffade honom 

 i Glogau på åratal icke erhållit några underrättelser från sin så 

 varmt omhuldade discipel i norden, började han frukta för det 

 värsta. »Wird der arme Freund doch nicht einen Rückfall zu 

 erleiden gehabt haben, der ihn an entomologischer Beschäftigung 

 hindert. Ich zerbrach mir über die Ursache vielfach den Kopf» 

 o. s. v. skref han hosten 1S50 tili Nyländer, ängslig öfver att 

 icke få svar på sina bref. 



Den, som dock gjorde allt sitt till, för att hindra Tengström 

 att under sin vistelse i Kexholm försjunka i vetenskaplig overk- 

 samhet, var Nordman. Redan från yngre åren hade han varit 

 lifligt intresserad af entomologien, och under sitt mångskiftande lif 

 samt sina talrika resor i södra Ryssland och Caukasiens bergs- 

 trakter hade han med förkärlek egnat uppmärksamhet åt fjäri- 

 larne, särskildt macrolepidoptera, och af dem sammanbragt en 

 rätt ansenlig samling. Han hade ock under sin mångåriga vi- 

 stelse i utlandet gjort bekantskap med flera framstående forskare 

 på detta område. 



Återkommen till hemlandet hängaf han sig ifrigt åt planen, 

 ett åstadkomma en faunistisk förteckning öfver alla Finlands fjä- 

 rilar, samt insåg klart, att Tengström var den rätte mannen att 

 hjälpa honom häruti; och från år 1852 började han ordentligt 

 bestorma honom med bref härom. Han föreslog, att de gemen- 

 samt skulle utarbeta detta opus, hvarvid arbetet skulle så förde- 

 las, att han .själf skulle öfvertaga macrolepidoptera, Tengström 

 microlepidoptera, hvarefter de efter ömsesidig granskning skulle 

 -under gemensamt namn utgifva arbetet i sin helhet. Han sände 

 honom litteratur, berättade flitigt om hvad han inheratat från ut- 

 landet i lepidopterologiskt hänseende, som han ansåg kunna in- 

 tressera Tengström, sände tätt och ofta notiser om fynd, som 

 han själf och hans son Artur eller andra gjort i eget land, och 

 försökte på allt sätt väcka och underhålla intresset. 



Det dröjde icke heller länge innan Tengström med ny hän- 

 förelse upptog sina ungdomsstudier. Måhända bidrog äfv-en här- 

 till i någon mån den förbättring i Tengströms ekonomiska ställ- 



