SAHLBERG: J. M. J. AF TENGSTRÖM f. 187 



sökte bestämma de ofta utslitna ocli nästan oigenkänliga små- 

 fjärilarne, upptecknande fyndorterna för framtida behof samt gjorde 

 sig äfven mödan att spänna de exemplar, han ansåg förtjäna för- 

 varas i universitetets tinska samling. Sålunda var han, om ock 

 frånvarande, på sätt och vis att betraktas såsom intendent för 

 denna samling, hvilken han ock sökte att på det liberalaste för- 

 öka med exemplar af egna fynd. 



Vi hafva redan nämt om Nordmans plan att tillsammans 

 med Tengström utgifva en faunistisk förteckning öfver Finlands 

 fjärilar. Oaktadt han under flera år i sina bref ständigt återkom 

 till detta ämne och redan år 1857 talade om saken, såsom om 

 förteckningen varit nästan tryckfärdig, samt några år senare t. o. m. 

 anmälde den till publikation för finska vetenskaps-societeten, fick 

 han ej under sitt lif se denna sin älsklingsplan förverkligad. Or- 

 saken härtill bör dock ej sökas i någon tröghet å Texgströms 

 sida, utan kanske främst i hans obenägenhet, att i detta arbete 

 taga Nordman till medarbetare. Denne vidtberömde och mång- 

 sidige naturforskare utmärkte sig nämligen mera för sin ifver och 

 sitt lifliga intresse för vetenskapen, än för samvetsgrannhet i sina 

 uppgifter och en kritisk noggrannhet i detaljer. Många fynd 

 trodde han sig minnas från sin ungdomstid och ville äfven, utan 

 att hafva exemplar att uppvisa, införa dem i faunan. I hans bref 

 till Tengström ingår också mer än en mer eller mindre positiv 

 uppgift, hvars tillförlitlighet man måste betvifla. Så skrifver han 

 t. ex. »Wie ein Traum erinnere ich mich vor etwa 30 Jahren 

 die Euprepia pulcJü-a"^- in Kymmene gefangen zu haben; auch 

 steckt in der Henningschen Samiung ein Exemplar, welches ich 

 als das früher meinige zu erkennen glaube, aber gewiss bin ich 

 doch nicht, indem ein Local-Zeichen leider fehlt.» 



Tengström var däremot ytterst kritisk; han lade stor vigt 

 vid fjärilarnes riktiga bestämning, och det som syntes honom tvif- 

 velaktigt sändes flitigt för kontrollering till specialister i utlandet, 

 främst till Zeller, men äfven ofta till Staudinger, Erschoff 

 m. fl. På grund häraf var ock ett samarbete mellan de tvänne 

 lepidopterologerna nästan omöjligt, och först efter Nordmans 

 död utgaf Tengström ensam det tilltänkta arbetet under titel: 



DcJopeia pulchcUa LiN. 



