232 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 891. 



HEMIPTEREN PICROMERUS BIDENS Lin. UPP- 

 TRÄDANDE SÅSOM LARVDÖDARE. 



En dag i början af september d. å. (1891) påträffades å en 

 gräsvall å Östra Stäket pâ Vermdön af en liten gosse, Axel 

 Rappe, en skinnbagge, som angripit en larv, hvilka lemnades till 

 mig. Skinnbaggen befanns vara Picromerus bidens Lin., och 

 den nära nog fullvuxna larven tillhörde den vid Ö. Stäket 

 talrikt förekommande hallonspinnaren {Bombyx, {GastropacJiä) 

 Rubi Lin.. Skinnbaggen hade sitt sugrör instucket i munnen 

 eller rättare i svalget på larven, som med sina käkar med all 

 kraft men förgäfves bearbetade sin fiendes hårda sugsnabel. Om 

 skinnbaggen oroades drog han sig alltid baklänges och släpade 

 sitt rof med sig. Den nu beskrifna ställningen bibehölls hela 

 den dagen, fyndet blifvit gjordt, men följande morgon var för- 

 hållandet så till vida ändradt, att skinnbaggen dragit ut sitt sug- 

 rör ur larvens mun och i stället stuckit in det ungefär på mid- 

 ten af larvens venstra sida. Larven var nu död samt hängde 

 slapp och dubbelviken ned från skinnbaggens sugrör, när denna 

 retirerade baklänges uppför väggarne af den ask, hvari djuren 

 voro inneslutna. Under ett dygn fortsatte skinnbaggen att suga 

 must ur larven på den punkt, som nyss nämdes, och följande 

 morgon befans skinnbaggen hafva sänkt in sin snabel på grän- 

 sen mellan tredje och sista fjärdedelen af larvens kropp, som nu 

 sjunkit betydligt tillsamman. Emellertid fortfor skinnbaggen ännu 

 ett dygn att suga i sig innehållet i larvkroppen, men därefter 

 syntes densamma vara uttömd på allt hvad, som var för skinn- 

 baggen njutbart, emedan han sedermera icke brydde sig det rin- 

 gaste om den dödade larven. 



Det är visserligen icke obekant *, att denna hemipter icke 

 blott suger växtsafter utan äfven angriper döda insekter och 

 larver, men jag har trott, att denna lilla iakttagelse det oaktadt 

 icke skulle sakna allt intresse, hvarför jag här meddelat densamma. 



Se Ent. Tidskr. Arg. 4. 1883 sid. 133. 



Oskar Th. Sandahl. 



