-8 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 894. 



mycket riktigt, att man, för att erhålla en fast utgångspunkt för 

 deras bekämpande, måste icke allenast fullkomligt känna deras 

 utvecklingshistoria, utan äfven andra faktorer, såsom öfriga lef- 

 nadsomständigheter, naturförhållanden och yttre omgifningar etc, 

 samt att studiet häraf icke bör inskränkas till själfva härjnings- 

 åren, utan fast hellre bedrifvas under mellantiderna, då härj- 

 ningarna i själfva verket förberedas. Detta har dock, tyvärr, hit- 

 tills nästan alldeles försummats (1867). 



Detsamma torde förhållandet vara ännu i dag i fråga om de 

 flesta skadeinsekter. Det är ju vanligt, att man ej har den 

 ringaste aning om deras närvaro förrän härjningen står för dörren, 

 och då är det merendels för sent att afvända eller mildra den- 

 samma. I synnerhet blir detta så godt som omöjligt i fråga om 

 större fält eller områden. Naturen måste då vanligen bli den 

 förnämsta eller enda hjälparen, i det hon utsänder härar af para- 

 siter att förgöra skadedjuren och förhindra deras fortfarande mass- 

 uppträdande för en längre eller kortare tid. 



Innehållet af nämnda författares senaste uppsats är för mig 

 obekant, då det ej lyckats att få se densamma. För öfrigt är 

 litteraturen rörande rapsbaggen såsom skadedjur tämligen torftig, 

 och hvad utrotningsmedel beträffar, erfar man därom ännu mindre, 

 som kan vara af praktiskt värde. I sitt arbete »Die unseren 

 Kulturpflanzen schädlichen Insecten», Wien 187 1, uppehåller sig 

 G. Künstler något litet vid detta ämne och föreslår såsom det ända- 

 målsenligaste förfarande till bekämpandet af »den arga fienden», 

 att infånga honom medelst håfvar af linneväf, så snart han visar 

 sig i större mängd. Denna insamling bör helst ske vid lugnt 

 och varmt väder, från morgonen till middagstiden, emedan djuren 

 då mer hålla till utanpå blommor och knoppar och lättare ned- 

 falla i håfven. Vid blåst och kyligt väder dölja de sig mesta- 

 dels mellan bladen och de inre blomdelarna, och under den heta- 

 ste tiden af dagen äro de lifligare samt svärma omkring, hvari- 

 genom fångsten blir mindre lönande. Håfningen bör tillgå på 

 så sätt, att plantorna böjas och skakas öfver håföppningen, för 

 att få så många djur som möjligt att nedfalla däri. För att i 

 någon mån hindra dem från att rymma sin kos från håfven, bör 

 tyget i densamma fuktas, och på dess botten läggas några blad 

 eller dylikt, mellan hvilka de kunna dölja sig. Fångsten upp- 



