14 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 894. 



parasiter, se fig. 19 a taflan, som framställer en sådan stekellarv 

 (till venster) och dess puppa (till höger). Alla parasiter, jag an- 

 träffade i skidorna, tillhörde Pteromalinerna och lefde ej inuti 

 sina värdar (skalbaggelarverna) utan angrei)0 dessa utifrån, sida 

 vid sida. I följd af puppornas olikhet kunde man redan på för- 

 hand se, att här förekommo minst tre olika arter Pteromaliner. 

 En var grönaktigt hvit, en annan mer gulhvit och 

 hade rödaktiga ögon; den tredje, något större, hade 

 en mörkare, grönaktigt grå grundfärg ; hufvudet, ving- 

 slidorna, två något snedt stående fläckar på fram- 

 ryggen samt bakkroppsringarna vid basen mörkbruna. 

 Fig. 3. Ptero- Längd 2 mm. Fig. 3 i texten. Pupporna började 

 ■naiinpuppa. ^fvergk till fullbildade steklar den 25 juli. Dessa 

 voro merendels metallglänsande. Äfven bland det nytröskade 

 rapsfröet syntes rätt många Pteromaliner. Huruvida dessa para- 

 siters larver kunna själfva praktisera sig ut ur skidorna för att 

 sedan i jorden undergå sin förvandling, eller om denna sker inom 

 skidan, kunde jag ej nu med säkerhet afgöra. Blott en enda 

 gång fann jag en sådan puppa i en rapsskida, men denna hade 

 vuxit på ett i kruka inplanteradt stånd, hvars skidor kanske for- 

 tare än vanligt tillhårdnat. Mina öfriga puppor härledde sig 

 eljest från larver, som flyttats från skidorna till ett glasrör, för 

 att där undergå sin förvandling till steklar. L. Kirchner upp- 

 gifver i sin katalog öfver Europas steklar, att d:r Reinhard fått 

 en Braconid, Diospilus Oleraceus Hal., utkläckt från gallknölar 

 efter Ceutorhynchus Assimilis, men denna uppgift synes mig 

 bero på något misstag. 



Uti rapsskidorna anträffades dessutom ännu ett par skade- 

 insekter, nämligen larverna till två gallmyggor, den ena af dem 

 var sannolikt Cecidomyia Brassicœ Winn., hvilken äfven omnäm- 

 nes i min förra årsberättelse, och hvars förvandlingar jag ej kom 

 i tillfälle att iakttaga. Den lefver i kolonier inom skidorna och 

 lärer undergå sina sista förvandlingar i jorden. Skadan, den för- 

 orsakar, synes ej vara betydande hos oss. 



Rapsplantans stjälk och rot äro ej heller förskonade från 

 skadeinsekter. Tvärtom synas de vara tillhåll för ett ännu större 

 antal arter, än hvad fallet är med blommor och skidor. Om 

 nedre delen af stjälken och den öfre af roten på en angripen 



14 



