26 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 894. 



och bären vissna samt blifva odugliga eller aftalla, och först 

 fram mot hösten utskjuter ett och annat blad i spetsen af kvis- 

 tarna. Äfven vinbärsblad angripas. 



De första dagarna i juli inträffade larvernas sista hudombyte 

 och de lämnade därpå snart buskarna samt begåfvo sig till jor- 

 den för att i sinom tid undergå förvandling till puppor. Den 

 16 i samma månad visade sig en fuUbildad stekel i den ask, 

 där kokonger förvarades. Denna var en hane. Den 19 syntes 

 en hona i hans sällskap. Den 28 utkom ännu ett par och den 

 I aug. ytterligare ett. Det sistnämnda paret insläpptes i en glas- 

 bur, som stod på jord, hvari en frisk krusbärskvist blifvit ned- 

 satt. Någon kopulation märkte jag ej, men den 5:6 syntes å de 

 tre nedersta bladen 38 stycken ägg, som voro fastsatta på under- 

 sidan längs nerverna. Den 4 var hanen död, troligen af brist 

 på föda. Några korn strösocker ströddes då på bladen och för- 

 tärdes begärligt af honan, som syntes blifva lifligare efter hvarje 

 måltid; men någon vidare äggläggning ägde ej rum och den 6 

 augusti var äfven hon död. Ur äggen lyckades det mig ej att 

 erhålla några larver, ty alla torkade bort, ej heller syntes några 

 sådana, lika litet som steklar, ute i det fria på krusbärsbuskarna. 

 Den andra generationen torde i allmänhet ej vara af någon be- 

 tydelse, ty skadan den skulle förorsaka, ifall den kommer till 

 utveckling, blir troligen så godt som ingen. Men en del larver 

 förvandlas ej samma år, utan skola öfvervintra i kokongerna till 

 kommande vår, då de förvandlas till puppor, hvilka sedan 

 snart öfvergå till steklar, och det är kanske egentligen dessa, 

 som genom sin afkomma ibland göra betydlig skada. En ko- 

 kong öppnades denna vinter och innehöll en död, fullbildad 

 stekel. 



Vid Skäggs angrepos större delen af de många krusbärs- 

 buskarna af larverna, och det såg nästan ut som om man ej 

 skulle komma att skörda ett enda moget bär, oaktadt tillgången 

 på kart var ganska riklig. Herr Larsson och jag ville därför 

 försöka, om man ej medelst kejsar- eller parisergrönt skulle kunna 

 sätta en gräns för skadedjurens framfart. Till den ändan till- 

 sattes i en assuransspruta ett gram kejsargrönt till hvarje liter 

 vatten, hvilket allt omrördes noga och sprutades öfver de an- 

 gripna buskarna. Samtidigt afbröts en sålunda förgiftad kvist, 



26 



