LAMPA: BERÄTTELSE TILL LANDTBRUKSSTYRELSEN I 893. 3 I 



jorden i juli månad för att där bilda en cell eller håla, hvari 

 den blifvande puppan kan hvila skyddad från den omgifvande 

 jordens påtryckning, då hon under sin omkring tre veckor långa 

 tillvaro är mycket mjuk och ömtålig. Detta var visserligen ingen 

 ny upptäckt, men som en sådan får man väl räkna den iaktta- 

 gelsen, att den på eftersommaren utkläckta knäpparen, i likhet 

 med t. ex. ollonborren, kvarblifver i sin håla öfver vintern för 

 att först följande vår lämna densamma, äfvensom att han snart 

 dör ifall han då stores eller aflägsnas från sin tillflyktsort, medan 

 kroppens skalbetäckning ännu är mjuk. Det skalliknande om- 

 höljet, som hos de flesta andra skalbaggar ganska snart får sin 

 tillbörliga fasthet, förblifver hos hveteknäpparen ovanligt länge 

 mjukt och ömtåligt. Alla de puppor eller knappare, som i ter- 

 rariet rubbades ur sitt läge och ej af egen drift lämnade det- 

 samma, dogo nämligen snart; men då den omgifvande jorden 

 lörblef orörd från midsommar till april eller maj följande vår, 

 framkommo därur fullt utvecklade och fortplantningsdugliga 

 individer. 



Då det är antagligt, att i det närmaste samma förhållanden 

 äro för handen i åkerjorden som i terrariet, borde man från 

 ofvannämnda erfarenhetsrön kunna draga den slutsatsen, att en 

 grundlig harfning och plöjning så tidigt på hösten som möjligt, 

 hälst strax efter skördens inbergning, skulle blifva ett verksamt 

 medel till detta skadedjurs förminskning i antal. Detta gäller 

 dock egentligen blott, då larven är fullvuxen, ty yngre individer 

 kunna nog öfverlefva och motstå den tidiga höstplöjningen ; men 

 hvarje år finnas fullvuxna larver i jorden, hvarför, om arbetet 

 kan upprepas år efter år, den ena generationen efter den andra 

 skulle gå sin undergång till mötes. Här är ju egentligen blott 

 fråga om den jord, som ofta är utsatt för sädesknäpparens härj- 

 ningar, och någon extra åtgärd måste naturligtvis vidtagas, om 

 man skall kunna vänta att slutligen bli honom kvitt. De mång- 

 åriga vallarna må ej rekommenderas för sådan jord, ty uti dessa 

 få knäpparelarverna husera allt för länge utan att störas. Larv- 

 härjningar ägde, som vi veta, visserligen rum långt innan man 

 hade ett begrepp om artificiella vallar, och då åkern bearbetades 

 med redskapen hvarje år; men detta torde lätt kunna förklaras 

 därigenom, att höstplöjning då sällan eller aldrig förekom, åtmin- 



