34 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 894. 



egentliga föda ej förefinnes i tillräcklig mängd. Denna utgöres 

 i vanliga fall af animaliska ämnen, isynnerhet maskar. Till sist 

 säger nämnde författare: »Hos oss har man dock, så vidt vi veta, 

 i detta hänseende ingen erfarenhet, men då hvitbetor numera på 

 vissa orter för sockerfabrikationen i ganska stor skala börjat 

 odlas, torde det vara skäl uti att ägna någon uppmärksamhet åt 

 denna skadeinsekt.» 



Om detta gif akt ansetts öfverflödigt eller fallit i glömska 

 vore ej underligt, då det skrefs för tjugu år sedan, och efter den 

 tiden intet anmärkningsvärdt blifvit hos oss offentliggjordt rörande 

 nyssnämnda sak. Man hade ju härigenom god anledning hoppas, 

 att framdeles äfven få gå fri från denna insekts härjningar. Att 

 en dylik förhoppning dock ej var välgrundad, därpå hafva vi 

 under sist förflutna sommar fått ett allt för tydligt bevis. 



Under vistelsen på Gotland erhöll jag nämligen den 4 juli 

 genom landtbruksinspektören en flaska innehållande spritlagda 

 larver af ifrågavarande skalbaggeart samt underrättelse om, att 

 dylika totalt uppätit hvitbetsplantorna på egendomen Östad i 

 Elfsborgs län. Mer detaljerade upplysningar rörande denna 

 härjning begärdes, då sådana voro af stort intresse, men hafva 

 ej erhållits. I förra årsberättelsen, se »Ent. Tidskr.» och »Upp- 

 satser i praktisk entomologi» för 1892, omnämnes skinnarbaggen 

 äfven, fast det ej då var bekant, att han hos oss förorsakat någon 

 märkbar skada. 



Päronspinnapestekeln (Lyda Pyri Schrank.) 



Denna stekel synes i allmänhet vara sällsynt i Sverige, men 

 har i år uppträdt vid Timmergata nära Stafsjö i Södermanland 

 på ett sätt, som nogsamt visar, att den kan betraktas som ett 

 verkligt skadedjur. Den enda gång, jag förut sett någon koloni 

 af dess larver, var för ett par år sedan vid Gustafsfält i Färlöfs 

 socken af Kristianstads län. 



Genom herr kapten Carl Magnell erhölls den 13 sistlidna 

 juni ett parti larver, och han säger i den medföljande skrifvelsen, 

 att från ett par päronträd aflägsnats ej mindre än 30 kvistar, på 

 hvilka befunno sig lika många larvkolonier, omspunna med sina 

 spindelväfsartade höljen. De larver jag erhöll voro efter den 

 långa resan föga lifliga, men kryade snart till sig, sedan deras 

 väfnad fästats vid en frisk päronträdskvist, som satts i ett glas 



34 



